8 A. F. Sundell. (LXII 



7. I bryggan insattes i serie med ljusbågen någon del 

 R af en nästan induktionsfri reostat; en särskild sidogren 

 (»the measuring circuit») *) kunde förbindas med bryggans 

 ändpunkter, med ljusbågens elektroder eller med ändpunk- 

 terna af R. I denna sidogren befann sig en reostat, en kon- 

 densator och en termogalvanometer, hvars utslag var pro- 

 portionelt med qvadraten på effektiva värdet af vexelström- 

 raen genom sidogrenen. Nu är effektiva värdet af ändpunk- 

 ternas potentialdifferens proportionelt med sidoströmmens 

 effektiva värde, alltså ock med qvadratroten ur termogal- 

 vanometerns utslag. Om sidogrenens impediment är så stort, 

 att dess anslutning till bryggan eller delar deraf icke märk- 

 bart förändrar vexelströmmen derstädes, så finner man: 

 £> R = Ry t $* = <j>^ + gg + 2 R C W, der %), ^och ^hafva 

 samma betydelse som of van art. 6 samt & L och ^ R äro 

 de effektiva värdena af potentialdifferenserna mellan ljus- 

 bågens elektroder och ändpunkterna af R. Följaktligen kan 

 man uträkna impedansen o och effektfaktorn enligt formlerna 



o = ^R -^i - - L — . (10) 



För en ljusbåge af 3 mm:s längd mellan kompakta 

 kolelektroder var effektfaktorn vid låg freqvens negativ 

 (= ■ — 0,91 vid freqvensen 250/sek), blef = vid freqvensen 

 1950/sek, ökades sedan och uppnådde värdet + 1 först vid 

 freqvensen 90000/sek, hvilket värde blef bestående till den 

 högsta använda freqvensen 120000/sek. Vid de definitiva 

 bestämningarna begagnades en vexelström af styrkan 0,1 

 amp och freqvensen 100000/sek. Ifrågavarande ljusbåges 

 O h m'ska ledningsmotstånd befanns sålunda = 3,81 ohm vid 

 en stapelströmstyrka af 9,91 amp och med en elektrodspän- 

 ning af 49,8 volt, enligt ammeter och voltmeter i stapel- 

 strömmens bana. Till öfvervinnandet af det funna lednings- 

 motståndet behöfves potentialdifferensen 3,81 . 9,91 = 37,8 

 volt. Såsom invers elektromotorisk kraft återstår alltså 



D uddeli, 1. c. sid. 313. 



