A N:o 8) Om disjunktionselektfomotorisk kraft. 9 



enligt (8) 49,8—37,8 = 12 volt. Motståndet ökades hastigt, 

 då strömstyrkan minskades (från 3 ohm vid 12 amp till 

 70 ohm vid 1 amp); den inversa kraften åter aftog från 13 

 volt vid 12 amp till 11 volt vid 6 amp för att sedan tilltaga 

 till 17 volt, då strömstyrkan gick ned till 1 amp. Vid kon- 

 stant ström af 9,91 amp befanns motståndet växa med båg- 

 längden från 3 ohm vid 1 mm till 8,4 ohm vid 25 mm, hvar- 

 emot den inversa kraften hade ett minimivärde af 12 volt 

 vid 4 mm:s båglängd för att sedan stiga till sitt begynnelse- 

 värde 14 volt vid 1 mm:s båglängd. 



8. För att undersöka fördelningen af det O h m'ska led- 

 ningsmotståndet i en ljusbåge af 6 mm:s längd mellan kom- 

 pakta kolelektroder af 11 mm:s diameter infördes i bågen 

 en 2 mm tjock kolsond, hvilken placerades 1 mm från hvar- 

 dera elektroden och i bågens midt. Genom att leda vexel- 

 strömmen mellan hvardera elektroden och sonden erhöll man 

 motstånden i bågens särskilda delar vid en strömstyrka af 

 9,91 amp. Under antagande af ett likformigt motstånd i 

 den egentliga ljusbågen finner man vid beräkning med 

 DuddelFs alla bestämningar enligt minsta qvadratmeto- 

 den följande fördelning af motståndet: 



Ledningsmotstånd Nödig pot. difT. 



i ohm. i volt. 



Öfvergångsmotstånd vid anoden : 1,59 + 0,16 15,7 



» » katoden : 1,16+0,16 11,5 

 Motstånd i ljusbågen per mm : 0,42 ± 0,04 



» » » för 6 mm : 2,52 25,0 



Hela motståndet : 5,27 ohm 52,2 volt 



Observerad potentialdifferens: 63,6 

 Invers elektromotorisk kraft: 11,4 volt 



Dessa tal skilja sig obetydligt från D u d d e 1 l's direkta me- 

 deltal. x ) Sannolika felen äro något stora, beroende på de 

 betydande experimentela svårigheterna. 



') L. c. sid. 330—332. 



