6 L. William Öholm. (TEN 
för hvarje apparat. Mässingsskifvornas tjocklek bestämdes 
med tillhjälp af mikrometer. h utgör vid dem medelvärdet 
af de tre nedre skifvornas höjder. De till hvarje apparat 
hörande skifvorna voro ock i det närmaste lika tjocka. 
Den största differensen mellan två plattor utgjorde endast 
0,005 å 0,00 mm. Likaså voro glaskärlen väl cylindriska, så 
att de skilda lagrens höjder ej differerade med mer än högst 
0,2 mm. 
Enär diffusionskropparna vid dessa försök bestodo af 
starkt dissocierade klorider, så bestämdes saltmängden i de 
fyra skilda lagren städse titrimetriskt med Ag NO; och med 
användandet af kaliumkromat som indikator. Kloridmängden 
har dock aldrig beräknats utan har för den vidare kalkylen 
direkt användts det antal cm? Ag NOs-lösning, som åtgått 
för titreringen, emedan endast relativa tal äro nödiga för 
beräkningen af diffusionskoefficienten. 
Med hvarje lösning har för kontrollens skull i allmänhet 
utförts två försök med användandet af skilda apparater. 
I en del fall föreligga flera bestämningar, då någon osäker- 
het vid experimenten förefunnits. 
I det följande anföras först experimenten vid den högre 
temperaturen 17”—20”. Beteckningssättet i tabellerna är 
detsamma, som af mig tidigare användts. Så anger v antalet 
cm?3. Ag NO; som åtgått för titrering af de fyra skilda lag- 
ren, v' dessa tal omräknade under förutsättning att summa 
v vore 10,000, d är diffusionstiden i dygn, k' lika med medel- 
talet af k-värdena 0. s. v. 
För vinnandet af utrymme äro endast de experiment, som 
hänföra sig till diffusionen i glycerinlösningarna fullstän- 
digt anförda. Resultaten af de öfriga försöken äro framställda 
i förkortad form. 
