A N:o5) Om oledares inverkan på elektrolyters diffusion. SY 
2En GL T 2-0 törsocker. 
k 
1 0,48 0,50 
2 0,66 0,75 
3 0,44 0,45 
4 0,57 0,60 
En så ojämn fördelning har af mig aldrig tidigare obser- 
verats. Dessa två exempel äro visserligen de mest exceptio- 
nella och de hafva ej medtagits bland de försök, på hvilka 
resultaten basera sig. Men ofta nog kunde de olika lagren 
vid anförda lösningar gifva upphof till k-värden, hvilka diffe- 
rerade med ända till 159, å 2096. 
Vid koncentrerade KCl-lösningar finna vi ett motsatt 
förhållande, ty första och tredje lagren lämna något högre 
k-värden än andra och fjärde. Här är utspädningen åtföljd 
af afkylning och friktionstillväxt. Skillnaderna öfverstiga 
ej i allmänhet 3924. Denna ojämna fördelning är dock 
anmärkningsvärd, emedan som sagdt försöksfelen leda till 
något högre värden ur andra och fjärde lagren. Som exem- 
pel må följande k-värden anföras. 
2-n KCI i 2-n glycerin. 
k 
1 0,967 
2 0,941 
3 0,969 
4 0,954 
Differensernas storlek är ju i viss mån beroende af, vid 
hvilken tidpunkt försöket afbrutits. Har diffusionen fort- 
skridit tillräckligt lång tid, så att saltet är mera jämnt förde- 
ladt, så försvinna ock dessa ojämnheter till största delen. 
I ingen händelse äro de dock så stora, att de skulle leda till 
en oriktig föreställning om den elektrolytiska diffusionens 
beroende af lösningens elektrolyt- och oledarhalt. TI all- 
mänhet tyda försöksresultaten på, att noggrannheten vid 
