56 L. William Öholm. (LV 
framställas grafiskt, diffusionskurvor af alldeles samma form 
som vid rent vatten tydande på att diffusionshastig- 
heten starkt stegras med utspädningen från och med ungefär 
Y;-n saltlösning. Vid rent vatten är differensen mellan diffu- 
sionskoefficienterna för 0O,i-n och 1-n KCI 0,o61. I en tionde- 
dels normal glycerinlösning blir den '0,o062 och i 1-n glycerin 
0,050. Inom en viss koncentrationsintervall, Y4-n till 2- 
normala kloridlösningar, är diffusionshastighetens föränd- 
ring obetydlig, och, i fall saltkoncentrationen blir mycket 
stor såsom vid 4-n LiCl, stiger diffusionskoefficienten äfven åt 
den koncentrerade sidan alldeles som då ingen tillsats af ole- 
dare ägt rum. Vid 20?” är k för 2-n LiCl i vatten 0,978 och för 
4-n LiCl ungefär 0,992. I !/;y-N glycerin blir den förra koeffi- 
cienten 0,949 och den senare 0,964, i hvartdera fallet således 
samma stegring med tilltagande elektrolythalt. Då tidigare 
påvisats, att denna gång hos diffusionsförloppet är en följd 
af den elektrolytiska dissociationen och det osmotiska 
trycket 1), så utvisar ock denna öfverensstämmelse, att disso- 
ciationen ej märkbart förändras genom tillsats af begrän- 
sade kvantiteter af en oledare. Denna omständighet har ock 
redan tidigt framhållits af Arrhenius?) vid hans under- 
sökning öfver ledningsförmågans beroende af den tillfogade 
oledarmängden. Den minskning i ledningsförmåga och 
diffusionshastighet, som här uppträder, är hufvudsakligen en 
följd af den genom oledaren ökade viscositeten. 
Blir åter icke-elektrolytmängden betydande, finna wi 
att en viss utjämning gör sig gällande, i ty att diffusions- 
hastigheten då ej mera stigerisamma proportion som utspäd- 
ningen, såsom den gör i rent vatten. Taga vi därvid åter som 
exempel KCI och glycerin, blir differensen mellan koeffi- 
cienterna för 0,1-n och 1-n lösningar blott hälften och där- 
under af ofvan anförda tal, då glycerinhalten stegrats till 
2-, respektive 5-normala lösningar. Detta kan väl bero därpå 
att dissociationen vid utspädningen från 1-n till 0,1-n KC 
DIEANE: 
?) Zeitschr. f. phys. Chemie 9 487, (1892). 
