66 L. William Öholm. (LV 
100:a=25; för 1-ntSlyecerin Loco Cck för s-mA SNES 
Detta aftagande, då LiCl diffunderar, framträder särskildt 
vid socker, ty a går ner till mindre än hälften af värdet för 
0,1-n socker, så snart koncentrationen blifvit 0,5-normal. 
För 0y-n socker erhålles 100a lika med 78 å 80 och för 
0,5-n lika med 37. Sedan förändras det ej mer i högre grad. 
2-n socker-LiCl lämnar ett a-värde, som är ungefär 34. 
Äfven för KCI som diffusionskropp i sockerlösningar min- 
skas a något med stigande sockerkoncentration. Ur 0,1-n 
socker erhålles medelvärdet 100a=70 och ur 2-n 60. Här 
är aftagandet således rätt ringa. 
Små mängder af vissa oledare verka sålunda proportions- 
vis starkare nedsättande på en del elektrolyters diffusions- 
hastighet än hvad senare är fallet, då en stor del af vattnet 
blifvit ersatt af icke-elektrolyten. Denna omständighet 
står tydligen i samband med och öfverensstämmer med hvad 
som tidigare framhållits angående hydratationsförhållan- 
dena. Därför är verkan större vid LiCl än vid KCI, större 
vid glycerin och rörsocker än vid urinämne. 
De vid urinämne erhållna talen variera i hög grad. I me- 
deltal blir a för KCl ungefär 4 och för LiCl som diffusions- 
kropp 92. I fall förändringen af diffusionshastigheten från 
den i rent vatten är mycket ringa, hvilket just är fallet vid 
urinämne, så påverkas resultatet i hög grad redan af små 
experimentella fel på grund af själfva ekvationens beskaffen- 
het. I hvarie händelse blifva därför a-värdena något osäkra, 
i fall endast en ringa mängd icke-elektrolyt förefinnes i lös- 
ningen. 
Om man bortser från de koncentrerade sockerlösningarna 
och håller sig till mera utspädda lösningar af oledare, så synes 
a ej i högre grad vara beroende af elektrolytens natur eller 
af dess koncentration. Dock äro värdena för LiCl något 
högre än för KC. 1-n glycerin ger sålunda för det senare 
saltet ett a-värde lika med 0,17 och för LiCl lika med 0,19. 
Med stigande glycerinkoncentration närma de sig dock 
hvarandra, så att de vid den 7,s-normala lösningen äro prak- 
tiskt taget lika. Äfven detta visar, att LiCl:s diffusionsha- 
