68 L. William Öholm. (EN 
Diffusionskropp KCI. 
Oledare 'Mol. vikt.| — 100;a 100 a/M 
| 
ÖRin ämnen ESR NE 60 4 0,07 
GIYCEPID ig: el ora An her ee | 92 17 0,19 
Mannut ses TESS ae. | 182 33 0,19 
SOCKEPI Ses kal setts 342 70 0,20 
RAffinOST offer a ssd eo 504 130 0,26 
Gummi-arabicum 1050 210 0,20 
ITU a SS SÅS ere 2400 600 0,25 
StankelSekekettnslene etelsts 10000 2800 0,28 
Fastän osäkerheten vid beräkningen af a blir stor, då en- 
dast små mängder af en oledare förekomma 1 lösningen, och 
om också molekylarvikterna för de tre sistanförda högmole- 
kylära preparaten måste anses ytterst kvalitativa, kan man 
dock ej underlåta att observera den proportionalitet, som 
synes föreligga mellan de anförda talen, i fall vi abstrahera 
från a-värdet för urinämne, som är mycket lågt. Dock före- 
faller det, som om a skulle tillväxa något starkare än propor- 
tionellt med molekylarvikten, hvilket framgår af kvoten 
100 a/M. Skulle denna ungefärliga proportionalitet eller 
någon regelmässighet därvid bekräftas af senare, noggran- 
nare och mera omfattande undersökningar, så skulle vi ock 
i denna omständighet erhålla ett medel för bedömandet af 
åtminstone storleksordningen af molekylarvikten hos en 
högmolekylär substans. 
Oledarens inverkan på den elektrolytiska ledningsförmågan. 
Redan i ett tidigare arbete har påvisats, att ett mycket 
nära samband förefinnes mellan elektrolyters diffusion i rent 
vatten och lösningarnas elektriska ledningsförmåga.') De 
1 Öholm, Elektrolyters hydrodiffusion. Helsingfors 1902. 
