84 L. William Öholm. (LV 
uppställda exponentialekvationen 2) eller den logaritmiska 
modifikationen däraf af Kendall?), öfverensstämma 
de enligt dem beräknade värdena väl med de experimentella. 
Tillväxten i viscositet med stigande substansmängd är 
mycket olika och i hög grad beroende af substansens be- 
skaffenhet. Jämföra vi med hvarandra resultaten af de 
experiment, som omfattat socker-, glycerin- och urinämne- 
lösningar, där substanshalten varierat i hög grad, finna vi 
alt sockerlösningarna i förhållande till de senare hafva ej 
blott en mycket högre viscositet utan äfven att friktions- 
stegringen vid ökning af koncentrationen där är betydligt 
större. Sålunda är vid 1094 lösningar kvalitativt taget 1, för 
urinämne ungefär 1,07, för glycerin 1,3 och för socker 1,4. Vid 
30/0 lösningar blir » för urinämne 1,3, för glycerin 2,1 och för 
socker 2,9. Vid 4894 lösningar blifva dessa tal respektive 
1,7, 4 och 7 samt slutligen vid 68,59, för glycerin 10 och för 
socker 27. Särskildt sockerlösningarnas viscositet tillväxer 
mycket starkt, så snart koncentrationen öfverstiger 115 
normalitet. 
Sättes till dessa lösningar LiCl eller KCI, finna vi, att 
viscositeten genomgående stegras af det förra saltet och 
minskas af det senare med undantag af att koncentrerade 
urinämnelösningars inre friktion i någon mån ökas äfven af 
KCIl. Dessa salters inverkan på den inre friktionen i vat- 
tenlösningarna af här ifrågavarande oledare är sålunda un- 
gefär densamma som på rent vatten. Hvad den sistnämnda 
icke-elektrolyten vidkommer, sänkes viscositeten vid KCI- 
tillsats så länge lösningen innehåller blott små mängder 
urinämne (!/, till 1-n). Men redan den 2-n lösningens visco- 
sitet ökas af KCI och denna stegring blir desto mer betydande 
ju mera urinämne lösningen innehåller. Under det att för 
0,25-n KCI differensen 1) KCl+urinämne — 1) urinämne utgör 
0,0034 i 2-n urinämne, blir den 0,oa2 för 8-n urinämnelös- 
ning. I fall KCI-halten ökas till 2-n, blifva motsvarande tal 
!) Zeitschr. f. phys. chemil. 1 285, (1887). 
?) Meddel. fr. K. Vet. Akad. Nobelinstitut. 1913. 
