A N:0o5) Om oledares inverkan på elektrolyters diffusion. 87 
förra lösningens, och för 1-n och 2-n sockerlösningar finna vi 
vid den förra en minskning om 139, och vid den senare 
1 PRE 
Alldeles som vid kaliumkloridens diffusion hafva så- 
lunda tillsatser af stora mängder oledare en viss utjämnande 
verkan på ledningen, så att den ej mera ökas i lika hög grad 
vid utspädning som vid rent vatten, åtminstone så länge elek- 
trolythalten är hög. Detta beror väl åtminstone delvis därpå 
att, såsom nyss påvisats, KCl-tillsats i hög grad sänker visco- 
siteten i lösningar, som innehålla stora mängder socker och 
glycerin. Motsvarande procenttal för KCl i urinämnelös- 
ningar blir ungefär 20, då urinämnemängden är 0,5- till 2- 
normal. Vid 8-n urinämne stiger dock differensen till 2794. 
Här eger sålunda ett motsatt förhållande rum, ity att öknin- 
gen af I med utspädningen blir större med stigande urin- 
ämnehalt. Detta öfverensstämmer ock med hvad som nyss 
framgått ur friktionsförsöken. Då urinämnehalten blir hög, 
så ökas viscositeten vid KCl-tillsats. 
I fall en lösning af LiCl i rent vatten koncentreras från 
0,1-n till 2-n, aftager den molekylära ledningsförmågan 
med 3794 af värdet för den förra lösningen. Då urinämne, 
socker eller glycerin tillsättes blir förhållandet enahanda. 
Vi finna i hvarje fall en differens om 362, å 3824, äfven vid 
lösningar innehållande rätt stora mängder oledare. Stiger 
sockerkoncentrationen till 2-n och glycerinmängden till 
3- å 7,5-normal, så förefaller det som om differenserna skulle 
ökas något d. v. s. att ledningen skulle tilltaga något star- 
kare vid utspädning af elektrolyten. Här föreligga visser- 
ligen få försök och dessa omfatta endast koncentrerade LiCl- 
lösningar. Jämföra vi emellertid A-värdena för Y5- och 2-n 
LiCl, så är ledningsförmågan hos den senare 289, lägre än 
för den förra. I 7,5 glycerin blir minskningen 349/, och i 2-n 
socker 3094 af värdet för Y4-n LiCl. I mera utspädda urin- 
ämne-, glycerin- och sockerlösningar är sagda differens 259, 
å 2790. Detta är troligen en följd däraf att viscositeten hos 
de koncentrerade socker- och glycerinlösningarna ökas så 
starkt vid LiCl-tillsats. 
