90 L. William Öholm. SCEN 
utöfva ungefär samma inverkan på hvardera elektrolyten. 
Framställas resultaten af ledningsförmågans beroende af de 
tillsatta icke-elektrolytmängderna grafiskt med användandet 
af )-värdena för t. ex. 45-n KCI och LiCl som ordinator och 
motsvarande oledarkvantiteter som »«abskissor, så erhållas 
kurvor, hvilka, med undantag af LiCl-socker, äro nästan 
identiska med tidigare anförda diffusionskurvor. 
Sålunda sammanfaller liksom vid diffusionen KCl-glycerin- 
kurvan i det närmaste med KCl-socker-kurvan. Såväl KCI- 
som LiCl-urinämne-kurvorna utgöras af i det närmaste räta 
linier. Dock finner man att den KCl-urinämne-kurva, som 
resulterar ur ledningsbestämningarna, är något konvex uppåt 
alldeles som vid diffusionen, hvilken omständighet, såsom 
redan framhållits, väl beror på det förhållandet, att KCI- 
tillsats till en början minskar viscositeten, men så snart 
urinämnelösningens koncentration blifvit något större, 
stegrar den. Äfven 1-värdena för LiCl-glycerin och LiCl- 
socker gifva upphof till kurvor, hvilka ej blott i det närmaste 
äro fullkomligt lika, utan därtill öfverensstämma med diffu- 
sionskurvan för LiCl-glycerin. Med undantag af LiCl-socker 
synas sålunda diffusion och ledningsförmåga förlöpa full- 
komligt parallelt, äfven om lösningen innehåller rätt stora 
kvantiteter oledare. Denna parallelism framgår ock af de 
enligt den Arrheniuska ekvationen beräknade a- 
värdena, ty vi finna af föregående tabeller, att de ur lednings- 
bestämningarna erhållna äro nästan identiska med dem, 
till hvilka diffusionen ledt. Beteckna vi för korthetens skull 
de förra med ay; och de senare med aj, finna vi att äfven a, 
varierar mera vid urinämnelösningarna, emedan också led- 
ningsförmågan endast i ringa grad påverkas af urinämne- 
tillsats och de experimentella felen där sålunda göra sig 
mycket mera gällande. Likaså äro a,-värdena för LiCl något 
större än de för KCI, alldeles som vid diffusionen. Vid glyce- 
rinlösningarna blifva såväl a, som a, lika med 17 å 18, vid 
mannit 35 å 36 och vid sockerlösningarna, sålänge socker- 
halten är mycket liten, ungefär 70. Med stigande socker-. 
koncentration minskas a något. a, blir för både KCI och 
