8 John Sahlberg. (LV 
längs landsvägen mot den 26 kilometer aflägsna byn Trnova. 
Sedan vi vandrat omkring 7 kilometer, träffade vi på en 
bosnisk forkarl, som med en tom fyrhjulig arbetskärra 
begaf sig till nyssnämnda by för att därifrån forsla ved till 
Sarajevo, och hvilken förklarade sig villig att för en ringa 
betalning med sitt högst primitiva och obekväma åkdon 
föra oss fram till byn ifråga: Han kunde endast sitt mo- 
dersmål, men med några ryska ord, som vi ännu hade i min- 
net från skoltiden, kunde vi göra oss förstådda. Snart bör- 
jade landet höja sig, vägen gick längs floden Seljesniza och 
snart befunno vi ossi en pittoresk bergstrakt, där klipporna, 
ofta prydda af buskar och gröna örter, emellanåt lodrätt stu- 
pade ned mot floden. I de små dalsänkningarna och på mindre 
branta sluttningar sågos flera slag af löfträd, som nu skiftade 
i olika färger. Med sakta fart bar det framåt, så att vi först 
närmare kl. 2 framkommo till den lilla byn Trnova, som är 
belägen omkr. 800 meter öfver hafvets nivå. Sedan vi här 
försett oss med litet proviant och fått till vägvisare en 
ung rask bosnier, anträdde vi bergsbestigningen. Efter 13 tim- 
mes vandring började gångstigen höja sig mycket brant 
och nästan oafbrutet ända tills vi efter omkr. 400 meters 
stigning nådde en liten högslätt. Sedan begynte åter det 
branta uppstigandet mot bergstoppen. Nu vandrade vi genom 
mörka skogar till största delen bestående af granar af ofant- 
liga dimensioner och bokar med inblandade andra trädslag. 
Här gjorde vi par gånger halt för att insamla insekter, dels 
under stenar och bark af torra trästubbar, dels med såll 
under löf och mossa, och lyckades äfven finna bl. a. några 
af de intressanta Trechus-arterna, som äro så karakteristiska 
för sydeuropas subalpina regioner, och hvaraf flera nyligen 
blifvit uppdagade just i Bosnien och Herzegovina. Af arter, 
som sålunda funnos, kunde nämnas Trechus majusculus, 
obtustiusculus, bosnicus, priapus och latus samt Philonthus 
laevicollis. Gerna hade vi uppehållit oss här en längre stund, 
men vi voro tvungna att påskynda vårt uppklifvande för att 
före mörkrets inbrott hinna fram till den vid nedre kanten 
af bergets kala spets uppförda »skyddshyddan» Anna Hälte, 
där vi kunde tillbringa natten. Vår vägvisare med röd fez 
