A N:o 9) Entomologiska forskningsresor åren 1903 och 1904. & 
på hufvudet, en yxa på armen och vägkostpåsen på ryggen 
skyndade raskt framåt, och med möda kunde vi följa honom 
i spåren och sålunda uppnådde vi i sista stund den obetyd- 
liga, för turister uppförda hyddan. Vår ledsagare gjorde 
hastigt upp eld och kokade the och efter en enkel måltid 
sökte vi bereda oss en välbehöflig natthvila. Med alla till 
buds stående kläder sökte vi skydda oss för den bistra köld, 
som herskade här uppe på den kala bergstoppen till följd 
af den starka blåst, som rasade, och vår afsigt var att följande 
dag tidigt på morgonen fullfölja den planerade exkursionen 
och möjligen klättra upp till bergets högsta spets. Dock 
hade vi knappt hunnit sluta till ögonen, förrän ett förfärligt 
oväder uppstod. Den ena väldiga åskknallen förstärkt 
genom återskallet från klipporna följde på den andra, de 
täta blixtarna upplyste hyddan, så att man tyckte den stå 
i lågor, den bräckliga bostaden knakadei alla fogar och det 
häftiga regnet flöt i strömmar, tidtals blandade med hagel- 
skurar. Slutligen grydde morgonen. Åskan upphörde små- 
ningom, men regnet fortfor ännu. Hvad stod nu att göra? 
Exkursionen syntes såsom förfelad. Att klättra upp på den 
kala bergsspetsen kunde ej komma i fråga. Marken var ge- 
nomblött, man kunde begagna hvarken insektsållet eller 
håfven. Skulle vi blifva här för att vänta på vackert väder? 
Detta var alls icke lockande, och provianten skulle snart 
taga slut. Vi försökte då sticka oss litet ut klädda i regn- 
rockar 1 afsigt att göra hvad göras kunde för att söka efter 
helst några insekter, som vi önskade medföra till minne från 
denna bergstopp. Vi funno några små vattensamlingar, 
som flitigt genomfiskades med vattenhåfven, några torkade 
och med svampar bevuxna trästammar som genomhackades 
med den entomologiska bilan äfvensom några löfsamlingar 
uti af öfverhängande klippor skyddade bergshålor. Skörden 
blef icke stor, men bland löf, som min son här sållade, fann 
han tre exemplar af en art af det märkvärdiga genus Niphe- 
todes, som står närmast det nordeuropeiska slägtet Boreaphi- 
lus, och hvaraf några arter blifvit funna på de högsta bergen 
i sydligare Europa, och hvilken art befanns vara ny och af 
herr Apfelbeck år 1906 blifvit beskrifven under namn af 
