32 John Sahlberg. (LV 
vis brukar man lätt blifva kvitt en sådan fiende genom att 
böja sig ned och upptaga en stor sten och därmed hota 
densamma. Men här på den flacka steppen funnos inga stenar, 
hvarför det rasande djuret i ett nu var oss inpå lifvet. Vid 
dess häftiga skällande kom snart en annan hund från de tal- 
rika hjordarna, som voro på bete å den vida steppen, så åter 
en och antalet ökades småningom till 8, hvaraf några stora 
som vargar, hvilka med ursinnighet ansatte oss från alla 
sidor och försökte nå oss med sina väldiga tänder. Vi kunde 
ej slippa ur fläcken utan stodo ett stycke ifrån hvarandra 
och försökte försvara oss genom att slå omkring oss med 
våra håfskaft, men hundarna voro synnerligen viga och 
ständigt hade vi någon tätt inpå hälarna. Huru skulle detta 
sluta? Ända hoppet var att lyckas slå någon mot nosen 
och sålunda skrämma honom på flykten och sålunda små- 
ningom befria oss från den ena efter den andra, men detta 
var ej lätt, ty med oerhörd vighet undveko de våra slag, 
och snarare kunde någon hund lätt få tag i oss med sina käkar, 
och de öfriga sedan kasta sig öfver oss med förenade krafter 
och illa sarga oss. Situationen var verkligen skrämmande, 
och en lång stund förblef den lika; men i nödens stund kom 
hjälpen. Vi sågo på afstånd en ung skön herdeflicka i kort 
klädning med ofantlig snabbhet komma ilande till vår 
undsättning. I ena handen bar hon en herdestaf med klubb- 
lik knopp och i den andra en kort käpp, hon sprang midt in 
bland de rasande djuren, kastade sin käpp mot dem och ho- 
tade dem med skarpa ord och herdestafven samt fick dem 
snart lugnade. Tacksamma för befrielsen skulle vi bjuda henne 
penningar, men med en åtbörd, som syntes visa, att det ju 
var hon som stod i skuld till oss, för det hennes hundar 
hade ofredat oss, afböjde hon gåfvan och i ett nu försvann 
hon från vår åsyn åtföljd af hundskaran. Sedan gingo vi 
in i en liten stuga invid järnvägsstationen för att i skydd 
för blåsten och regnet förfriska oss med vår medförda väg- 
kost och skulle söka att bereda oss the, men detta var före- 
nadt med stora svårigheter, ty intet annat kokkärl fanns i 
huset än af dessa små, med hvilka det svarta kaffet kokas, 
och hvilka knappt draga 2/; liter. Sent på natten återkommo 
