14 L. William Öholm. (LV 
brun olja och endast en mindre del uppträdde i fast form. 
Efter omkristallisering ur isättika erhölls fina ljusgula nå- 
lar, hvilka smälte vid 1269. Färgen tydde på att kroppen 
var delvis oxiderad, och att den är ytterst känslig för oxi- 
dation framgår däraf, att smältpunkten efter ytterligare 
omkristallisering steg till 1299 och kroppen blef rent gul. 
Att blott utgångsmaterial numera förelåg framgick ock 
af analysen. 
Vid ett nytt försök filtrerades lösningen, efter reduk- 
tion, i isvatten. Den reducerade produkten utföll nu full- 
komligt hvit men uppträdde i form af en ostlik massa. 
Då denna omkristalliserades, blef färgen åter tydligt gul 
och smältpunkten var 1259. Äfven här förelåg sålunda 
delvis oxidation. Jag utförde nu en hel del experiment 
för att erhålla substansen ooxiderad i kristallinisk form 
men utan att lyckas. Ett försök att direkt förtvåla den 
oomkristalliserade hvita massan med koncentrerad svafvel- 
syra och att därefter genom afspjälkning af vatten er- 
hålla en ringslutning i periställning ledde ej till afsedt 
resultat, hvilket redan tidigare framhållits. 
5. Försök att reducera 2-oxi-1.4-naflokinon-4-cyankarbox-etyl- 
metiden i alkalisk lösning. 
OH Härvid förfors på följande sätt. 
| Metiden suspenderades i alkohol 
PÄR ANG och den för lösning nödiga mäng- 
den natriumhydrat tillsattes, hvar- 
vid lösningen antog en körsbärs- 
SIDA röd färg. Under uppvärmning å 
| vattenbad och omröring tillfördes” 
CN.CH.COOC,H, . därefter fast natriumhydrosulfit i 
öfverskott och vatten i små por- 
tioner tills det hela var affärgadt. Lösningen gjordes sur 
med isättika och försattes med alkohol för utfällning af 
mineralsalterna. Efter filtrering tillsattes blyacetat i ättik- 
