24 L. William Öholm. (LV 
2. Redukltion af oxy-naftokinon-bifenylenmetiden. 
OH - -Kondensationsprodukten löstes i is- 
ättika, upphettades till kokning, och 
FNSGATAMT om ”inkstoft tillsattes i små portioner, tills 
| den violettröda lösningen var helt och 
| | hållet affärgad. Vid filtrering i hett 
SA vatten utföll reduktionsprodukten hvit 
| och kristallinisk. Sedan den affiltrerats, 
CH uttvättades den väl och förblef där- 
under alldeles hvit, men efter torknin- 
CH, Ce, gen kunde redan små gulröda fläckar 
ställvis observeras tydande på partiell 
oxidering. Smältpunkten var 1702. 
Efter omkristallisering ur isättika var kroppen något 
färgad och smalt nu vid 1759. Efter ytterligare om- 
kristallisering var den rödbrun och smältpunkten 2059. 
Man finner sålunda att äfven denna reduktionsprodukt är 
rätt ömtålig för oxidering. För analys användes därför 
oomkristalliseradt, med hett vatten väl urtvättadt material. 
Den reducerade substansen kristalliserar i små stafvar. 
Den är lättlöslig i kloroform, eter och pyridin. Vid till- 
sats af något vatten till sistanförda lösning blir färgen 
grönblå och vid ytterligare utspädning utfaller kroppen 
gulgrön och amorf. Den är vid uppvärmning vidare lätt 
löslig i alkohol, isättika, xylol, benzol, ättiketer, toluol 
och aceton. Lösningarna äro svagt rödgulfärgade. Krop- 
pemarolösieri vattentochtitpetroleten. 
Lösningen i alkoholiskt kali är intensivt blå och i 
koncentrerad svafvelsyra svagt grönskiftande. Vid tillsats 
af vatten till svafvelsyrelösningen utfaller reduktionspro- 
dukten hvit och amorf. 
Analys: 
0,1421 gr substans gaf 0,42 gr CO, och 0,o6a7 gr HOz2. 
