i at holde Hovedet i den fremadrettede Stilling, en Stilling, der tilsidst beholdes ogsaa i 
Hvilen. Læberne blive tykke, kjødfulde og bevægelige; Musklerne ere de sædvanlige, men 
stærke, og i deres Virkning understøttes de af dem, der bevæge Snuden; Ocerpitifrontalis 
& Procerus nasi foruden Levator labit superioris alægve nast virke ikke alene til at bevæge 
Næsen, men ogsaa til at løfte Overlæben, der er fæstet til Næsebrusken ved fast Bindevæv. 
Oceipitifrontalis udformes særlig, og dens Styrke har Følger paa forskjellig Maade; den 
kan frembringe Hudfolder ovenfor Næseaabningen, der kunne forme sig meget ejendomme- 
lig??), eller rive Mellemkjæbebenene samlede løs fra Forbindelsen med Overkjæbebenene, 
eller oprive Forbindelsen mellem de to Mellemkjæbeben indbyrdes, eller bøje hele Hoved- 
skallen, bøje Snude-Delen op mod Panden, eller paa én Gang baade det ene og det andet; 
Hovedskallens Næseaabning udringes. De Tyggemuskler, der øves mest, ere 7emporalis 
og Pterygoidei; Masseter faar ingen Lejlighed til Væxt, fordi Munden maa spærres vidt op; 
den vantrives tildels og med den Kindbuen og Underkjæbens Pre. angularis, dens Udspring 
og Fæste. Temporalis voxer op som en tyk Pude over Hjernekassen; dens Størrelse 
hindrer væsenlig Øjet i at trives; dens Fæste, Prc. coronoideus, bliver stærkere; det er 
vist ogsaa Temporalis, der giver Nakkekammens nederste forreste Hjørne Tilskyndelse til 
Væxt og fremkalder en pladeformet Udvidelse af Nakkebenet, der dækker over Ydersiden 
af Fars mastoidea.  Plterygoidei voxe med deres Udspring op langs Ydersiden af Pre. 
plerygotdeus, langs Ydersiden af Næsegangens Væg, inderst i Øjehulens Bund; de skaffe 
sig Plads dels ved at øpløse Siderne af Kilebenskroppene, dels ved at løfte, hvad der 
ligger over dem: de fleste af de Nerver og Aarer, der komme ud fra F%ssura orbitalis og 
Foramen ovale, Zden og 3dje Gren af Trigemmus o.s.v.; Nerverne 0.s.v. trykkes op mod 
Hjernekassens Bund, der viger tilbage og tildels opløses: den forreste Del af A/a magna 
hvælves op mod Hjernen, og dens forreste Rand bliver Hinde; med A/a parva sker 
noget lignende; den bliver mere og mere hindet. Baandene i Underkjæbe-Leddet blive 
stærke som Følge af det stærke Slid, der gaar paa dem; de fremkalde Tykkelse i de 
Knogler, der bære Ledskaalen; dels påa Grund deraf, dels fordi A/a magna fortil er iøftet 
ivejret, faar Ledskaalen en ejendommelig fremskudt Stilling. 
Vanskeligheden ved at opspore og fange Insekterne i Flugten nøder til at øve 
Sandserne. Øjet kan ikke trives godt paa Grund af Trykket fra 7emporalis og Fterygoider; 
Næsen hæmmes noget af Læberne”"); men Hudfølelsen og Hørelsen trives uhindret. Ørets 
Muskler blive stærke og mangfoldige og bringe Ørebrusken i det hele til at voxe; dér, 
hvor A/andibulz-auricularis fæster sig, voxer 7ragus frem. Ogsaa det indre Øre voxer: 
Cochlea svulmer op og sammenpresser Nakkebenets Grund. 
Efter den store Mængde Egenskaber, der ere Udtryk for svagere eller stærkere og 
forskjelligartet Tillempning til Flugt, er Flagermusenes indbyrdes Slægtskab snarest følgende :??) 
