IM 
Spidsen, der er tyk. Øjet meget stort, omgivet af en stor Hudvold.  Tommelens 
Flyvehud bred, fæster sig ved Grunden af Iste Fingerled. Flyvehuden mellem ?den og 
3dje Finger meget bred.  Haleflyvehuden forholdsvis bred. Farven af hele Dyret er 
graabrun, foroven mørkere, især bagtil, Hovedet og hele Undersiden lysere. Paa Skulderen 
en snehvid Plet, der udbreder sig et Stykke ned ad Overarmen under Flyvehuden.  7ragus 
og Hudvolden om Øjet gule. Jrzts kastaniebrun.» 
Tommer 
og Linier. Millim. 
Fra Spidsen af Snuden til Enden af Kroppen LEN NELS 55 
Pandens Brede mellem: Ørenc … 2.22 ee 6/2") 14 
Næsebladets Længde fra Midten af Næsebor ....- GE 11 
Næsebladetst Brede sta ESS So KS SEES Syg 6/2 
OR BE Hs TERRE SRER ORE SEE BREDESTE ROSES 8%. 19!/2 
Ørets: Brede, ikke udbredt "30 ae helena on egen Allstt 109 
Øjets Tyærmaale SEES SES bo Be ek 1/3 
LUE TN FEDERER NE DETTE 18577: 41/2 
Vingestrækningtsts ERE ESS RS FSR SA 123320 
USR TS Eg EEN SEE NE ENES HER NE FONDET TEK TE 157/3 
| YE MSDS SBS EBERT SEES LEE SER SEE ET UDREDE 3 0 Ged 11 
SOE er eee ege es ens Dear REE ASEDE 5 JRN 6!/2 
Haleflyvehudens Brede i Midten.....-..2-+.…+ (LE 177/ 
«Den 25de Marts 1836 fløj en Han ind i mit Værelse i Lagoa Santa, og jeg luk- 
lede strax Døren. En tam Ugle af Arten Striæ decussata Licht. (Scops brasiltanus) sad i 
Værelset og fløj strax op paa en Pind under Loftet for at gribe sit Bylte; men aabenbart 
i Bevidsthed om, at Uglen ikke kunde skade den i Flugten, fløj Flagermusen bestandig 
hen imod den og gav den et Slag med Vingerne paa Hovedet og tirrede den aldeles som 
Smaafuglene. Uglen indskrænkede sig til Forsvarsstilling, saa længe Flagermusen. fløj ; 
men aldrig saa snart var den bleven udmattet og hagede sig til Loftet, før Uglen fløj hen 
og greb den med Kløerne; imidlertid rev den sig løs, og Spillet fortsattes saaledes med 
vexlende Angreb fra begge Sider, til Flagermusen aldeles udmattet var bleven et Rov for 
sin Fjende, hvis jeg ikke var traadt imellem.» 
Arten hører til de Stenodermer, der have de korteste Snuder og rundeste Hoveder; 
Lund fremhæver dens kugleformede Hoved i Forhold til Vampyrops, Cliroderma og Sturnira; 
den maa heri sammenlignes med Arter af Slægterne Stenoderma, Centurio og Pygoderma, 
Slægter, der ligne hverandre i mange Henseender, ogsaa i Farvetegning. Pygoderma. af- 
viger allerede ved at have anden Form af Læbe og Tænder; Lund stillede deu selv i en 
anden Underslægt.  Centurio afviger ved ganske anden Form af Snude og Øre 0. s.v. 
Arten synes snarest at høre hjemme i Slægten Stenoderma, men kan ikke falde sammen 
med nogen af de hidtil kjendte Arter. Stenoderma (« Sphæronyeteris») toxophyllum har ganske 
anden Form af Næseblad; $. /«Peltorhinus») achradophilum, S. (Stenoderma s. str.) rufum, 
S. nichollsi og S. (4Plyllops») falcatum afvige i Form af Næseblad og Haleflyvehud, i Maal 
SE: 
