60 
(Anm. 37.) 
af Lemmeknoglerne hos Desmodus et ejendommeligt Udseende, er usædvanlig stærke Kamme, der frem- 
bringes af nogle af Musklernes Senehylstre, ikke af Musklerne selv. Det er ikke alene Ulna og Fibula, 
men ogsaa Humerus, Radius og især Femur og Tibia, der paa den Maade ere blevne omformede. Ulna 
og især Føbula have vel faaet Udseende af at være forholdsvis stærke; men deres Bygning er alt andet 
end oprindelig. 
38) p.32. Om Noctilio's Føde: 
«Nature», vol. XXXIX, 1889; p. 503. 
39) p.32. I Ordningen af Phyllostomatiderne har Dobson, som han selv siger, i alt væsenligt 
fulgt Peters. Ogsaa her ere Afvigelserne fra Peters og Dobson kun faa. 
Carollia og Rhinophylla stiller Dobson vel til Phyllostomata; men han har dog ikke været rigtig 
klar over deres Slægtskab; han siger om Carollia, at den «forms a connecting link between the groups 
Vampyri (2: Phyllostomata) and Glossophagæ» (Catal. Chir. Brit. Mus., p. 494), og om Rlunophylla, at den 
«connects the Vampyrt with the Glossophagæ and with the Stenodermata» (ibd. p. 496). En saadan Mellem- 
stilling er ubetinget en Umulighed for såa særlig uddannede Former som Carollia og Rlinoplwylla; Glosso- 
phager og Stenodermer ere desuden udgaaede fra Phyllostomata i modsatte Retninger. (At Rhvnmophylla, 
ligesom sin nære Slægtning Carollia, mangler Kindbue, er ikke omtalt af Dobson.) 
Brachyphylla (kun dømt efter Beskrivelser og efter Billedet af Hovedskallen hos Blainville: 
Ostéogr., genre Vespertilio, og af Tænderne hos Gervais: Castelnau: Expéd. Amér. Sud., Mammif,, pl. IX, 
f.7) regnes her til Desmodonterne som den oprindeligste Form, der ikke har fjernet sig langt fra Phyllo- 
stomata. Dobson stiller den til Stenodermata, men fremhæver selv dens Lighed med Phyllostoma og 
med Diphylla og Desmodus. 
Dobson saa godt, at Noctilio ligner Mormopinerne blandt Phyllostomatiderne, men regnede den 
dog, ligesom Peters gjorde det, til Emballonuriderne, som en Slags Overgang til Phyllostomatider: «Noctilto 
connects the Emballonuridæ, especially the subfamily Emballonurinæ, with the Phyllostomidæ through the 
Lobostominæ (3: Mormopini). I have placed Noctilio provisionally in this family; for its affinities appear to 
me to be with C/ulonycteris and the genera allied thereto... Overgang fra Emballonurider til Phyllo- 
stomatider er en Umulighed, og i Virkeligheden er Noctilio's Lighed med Mormopinerne saa gjennemgaaende, 
baade i Ydre og Indre, at der ikke kan være nogen Grund til at tvivle om, at den hører sammen med dem. 
Men selv om det kan siges, at Noctilio hører til Mormopinerne, staar den dog i Nutiden temmelig alene som 
en paafaldende højt udviklet Form; de Led, der have bundet den til andre Mormopiner, kjendes ikke. Den 
har ikke Bruskspidsen paa 3dje Finger forbenet; det ser ud, som om den deri stod paa et oprindeligere Trin 
end alle andre Phyllostomatider; men da det ellers synes klart, at den er uddannet fra Mormopiner, har 
man Grund til at tro, at den stammer fra Dyr, hos hvem Bruskspidsen har været forbenet. 
Til Phyllostomatiderne regner Weithofer (Zur Kenntniss der fossilen Chiropteren der franzosischen 
Phosphorite; Sitzungsber. Akad. Wissensch. Wien, Bd. XGVI, Abth. I, 1887; p. 353—59, pl., f. 18—21) en 
tertiær Flagermus fra Frankrig, Necromantis adichaster. Slægten er opstillet efter en Underkjæbegren, der 
allerforrest i Hagen ikke er ganske hel, og som mangler den bageste Del og alle Tænder med Undtagelse af 
m? og m3. De Forhold, der skulle godtgjøre dens Henførelse til Phyllostomatiderne, ere «die ausserordent- 
liche Reduction der Incisiven und die beginnende des Pr2 (5: p3), der ausserdem nach innen aus der 
Reihe gedrångt wird» (p. 355); i det ene eller det andet eller i begge Dele skal den minde om Phyllostomer 
som Lophostoma, Vampyrus, Trachyops, Mimon. — Skjønt Weithofer selv (p. 354) siger, at Underkjæbens 
forreste Spids er itubrudt, er han dog sikker paa, at der enten ikke har været nogen Fortand eller kun en 
lille Vantrivning. 1 den Henseende kan man umulig vide noget; der kan lige såa godt have været tre eller 
to Fortænder som en eller ingen; paa jordfundne, ikke aldeles hele Kjæber af Vampyrus auritus og Phyllo- 
stoma hastatum, blandt andre, kan det ofte se skuffende ud, som om der slet ingen Fortand havde været, 
og dog har Vampyrus én og Phyllostoma to i hver Kjæbeside. Men selv om der virkelig kun havde været 
én Fortand eller ingen, kunde dog Slægtskab ikke bestemmes derefter; det er jo ikke alene blandt Phyllo- 
stomatider, men ogsaa hos Vespertilionider, som Molossiner, for ikke at nævne Pteropodider, at man kjender 
Former, hvis nedre Fortænders Tal e1? sunket under to, og der vilde ikke være det mindste ivejen for, at 
