121 



Spaiax slaar Irmmclii; alene nielleiii l'aiiiilicMis iiiileveiide Shi'^tci'. Iheii Spdi- af 

 p 'i er l'nrsN mulet : i(i\i-ii;t niiiule KiiiilL-eiuleriie iiie^i't om Dipus. (tirsaa i amli-e Hen- 

 seender slaar ilen luijeie end de andre Sl;ej;ter: KindliueiMlvaAlen IVa ( iNerkjadielieinM er 

 bleven saa stierk, al den liar l'ortra'ni;-! Kindbenet fra Forbindelsen med Taarebenet ; Kind- 

 benet or meget lille , vantrevet ; Ganen er smallere , og Artena stapedia synes at mangle. 

 Desuden er den stærkt uddannet som (Iraver, og ingen Former kjendes, der knytte den til 

 mindre saM'iig uddannede Dyr; men IVadrager man de KJeiidoiiniieliglieder, der ere Folgei- al' 

 Grave-Evnens Udvikling, IVemkonuiier et D\r, der ikke kan \iere meget lorskjelligt fra 

 Sminilnis. Spala.v lever n;esten stadig under Jorden; den graver (^lange i bind Jord: den 

 kommer næslen aldrig lll at bevæge sig i det frie. Lemmerne faa derfor ingen 'l'ilskyn- 

 delse til at voxc i Længde, en Tilskyndelse, der ellers gives Lemmeknoglerne ved Stød og 

 'l'ryk linder Lnben og S|iringen ; Arme og IJen blive korte; Halen bruges ikke til noget og 

 svinder iuil. Den graver baade med For- og Baglemmer, sUerkest med lltenderne, ikke 

 særlig med Neglene, men mere med hele Haandlladen og hele Foden; med hele Hovedet, 

 særlig med Snuden, borer og skovler den, og meil Fortænderne river og bider den i Jord 

 og llodder. Ilaand og Fod blive brede, men Neglene ikke særlig stærke; de indre Fingre 

 og Tæer blive forholdsvis stærkest, fordi Haandens og Fodens Inderrand jjruges mest; 

 Huden paa llaandllade og Fodsaal bliver tyk og haard og uden udprægede Trædepuder; 

 Ilaarene langs Ihuuulens og Fodens Rande blive paa nogle af de mest udsatte Steder til 

 stive Horster; især Forlemmets Muskler blive staM'ke . kjodfulde, og afsætte stærke Kamme 

 paa Knoglerne; saM-lig voxer Underarmens Stra'kkemuskel , Iriceps, der med sit Fæste 

 bringer Oleefanon til at voxe langt ud. At Hovedet bruges som Skovl, har til Følge, dels 

 at Nakkemusklerne blive stærke og bringe Supraoccipitale til at voxe og skyde sig plade- 

 formet frem over Lssebenenes bageste Del, dels at Nakken trykkes flad, saa at Supj^a- 

 occipitale kinnmer til al lielde sherkl fremad, og at Fars mastoidea og Prc. posttympanicus 

 (unformes. At Snuden sandig bruges som IJoreredskab og Itra'kjern , medforer, at Huden 

 paa Snudespidsen bliver tyk og haard, al Oversiden af Snuden trykkes Had, baade 

 Næsebenet, det forreste af Pandebenet og den oversle Del af Alellemkjæbebenet, og at 

 den forreste Ende af Næsebenet voxer fremad. Fordi Fortænderne bruges til Gravning, 

 blive de shnrke, ligeledes de Muskler, der fore dem. De ovre l'orUender bli\e brede 

 og lange og tillige lidt mere fremadrettede end sædvanlig ; deres (irubers Brede 

 indsnevrer Næsehulen forneden: Grubernes Laiigde viser sig i Længden af Afstanden 

 mellem forreste Khidtand og Mellemkjæbens forreste Kiide. De nedre Forlænder blive 

 ogsaa brede og lange; deres Grube fylder væsenlig I iiderkjabeii : Fortandens bageste 

 Lude skyder sin Grube ud i en lang fri l'ukkel. der iidgaar Ira Ydersiden af l'rc. condy- 

 loideus. Den forreste Del af Masseter er væsenlig som hos Smintlins , men stærkere: den 

 Del, der gaar gjennem ('analis: hifraorliitalis , har skudt Kindbuens forreste nederste Bod 



E Museo Lundii. III. I ti 



