169 



ol' llic Mammaliaii ossicula aiiditus; Tiaiisacl. Liiin. Soc. Ldiuluii , 2 sor., vol. I, 1879. Jeg har set ilul lios 

 Georyclius, Hystrix, Eretldzon, Sphingurus, Dcmjprocta, Coeloj/enys, Cavia, Carterodon, Hahrocoma, 

 Octodon og flere Oclodoiitiner; hns mange aiiilro (Inavero af forskjcllige Griiiipcr har jeg set Prc. loncjva 

 forholdsvis stor og stærk.) 



''Oi 11.127. Sommeo inollem tiupraocei'pUale og Fdrraiiden af Exocctpitale har jeg set ho.s unge 

 liidivhh'r af Ailtcrnra, I[i/strix og to Arter iSphinejurun; hos gamle plejer den al forsvinde helt. 



•"l 11.127. Thomas har lagt Mærke til de stive Borster langs Haand- og Fodrand hos Tfelcro- 

 cephalus, men kaldcj' dette "iiuite unique aniong hnrrowing RodeiitS" (P. Z. S. 1885; p. .S'iGj. I Virkeligheden 

 er det næsten del saninie, der findes hos Bathijergus , Georyclius, Heliophobius , tildels ogsaa Sjjalax, 

 ligesom hos Talpa og andre. Thomas siger: «Tlie value of these eilia. by whieh llie spread of Ihe font is 

 largely increased withont an\ inerease in cumbrousness. to an animal whieh passes its life hnrrowing in a 

 li^'hl sandy soil. is snffieiently ohvions to need no eoniment«. En mere ligefrem, mekanisk, ikke teleologisk 

 luiende Forklaring er den, at Fodrandens Haar stadig jiaavirkes særlig stærkt, hver Gang Foden fores gjennem 

 .lorden, og derved faa Tilskyndelse til Væxt. En ganske lignende Paavirkning knmie Fodrandens Haar faa 

 hos Dyr, der stadig fore Foden gjennem Vand, som hos Myogale, Crossoptis, o. s. v. 



62) p. 127. De paagjældende Muskler erc gjennemgaaedc hos Georyclius capensis; Mærkerne paa 

 Hovedskallen ere de samme hos de andre Slægter. 



*>*) p. 128. t)ni Heterocephalus især: 

 Thomas: .Noles on (he Hodent genus Heteroeephalns; Proeeed. Zool. Soc. London. ISSS; pp. S4.5— SUl, pi, LIV. 



•>*) p. 128. Om Heliophohius : 

 Peters: Reise nach Mossambique, Saugethiere, IS52; pp. 139 — 142, pi. XXXI A XXXV. 



65) p. 129. Om Trichys: 



Ciinther: Proeeed. Zool. Soc. London, 1S7C; pp. 739— 7-42, pi LXXI. 



66) p. 129. En urigtig Tydniiin af Sphingnrernes Fodder er siven af Uanr (Znr Mcnplujlogie des 

 Tarsus der Saugethiere; Mcnphol. Jahrh., Ud. 10, lS8o; pp. -4.58— 61 ; og Arner. Nat., vol. XIX, 1885; pp. SCi-SS). 

 Den lille Knogle, der hos Pattedyr kan ligge i F'odrodcns Inderrand indenfor den forreste Ende af Astriiynhis 

 (Baur kjeuder den hos Gnavere og hos Hyrax) og sædvanlig regnes for en Sencknogle, opfatter Baur som 

 en ægte Fodrodsknogle; han sætter den lig '•Tibiale« hos lavere Hvirveldyr. Han vil ikke opfatte den som 

 Seneknogle (p. •459) •!) wegen seincr Lage... (i Forhold til Fodrodsknogler), 2) wegen seiner Genese... (den 

 er hos Cavia set opstaa »selvstændig" og samtidig med Fodrodsbeni, 3) wegen seines Verhalteus bei einigen 

 phylogenetisch alten Formen von Nagethicrcn: Cercolahes [.r. Hphuuiurusi un(\ Erethizon. Bei diesen Formen 

 sehliesst sich an das genannie Stiiek immer ein klanenartiges (burde kaldes pladeformeti slark entwiekeltes 



Gebilde an und nimmt ihni dadurch vollkommen den Charakter eines "Sesambeins" ■■ Den »klauenartige 



Gebilde« opfatter han som »Rest ciner scehsten u. for-torstei Zehe«. 



Sagen er den : 



Den lille Knogle imlenfor Astmyahis liuuer i el Uaand, der i;aar fra Calcaneus til Navietdare og 

 danner Væg i Kapselbaandel, der omslutter den forreste Ende af Astrayalus; i Baandet, paa del Sled om- 

 trent, hvor KiU)glen ligger, fæster sig Senen af M. tihialis posticus, hvis Fæste ogsaa strækker sig ned langs 

 Inderranden af Nariculare til Cnmiforme primum og bageste Ende af Mctatarsule primum. Om Knoglen 

 er et Arvestykke fra lavere Hvirveldyr eller er opstaaet selvstændig hos Pattedyrene, er Sporgsmaal. der vist 

 aldrig ville kunne besvares sikkert. Noget nomtvislelig tilsvarende rindes næppe hos Krybdyr; Knoglen nuingler 

 ogsaa hos Monotremer, ligeledes sædvanlig hos Pungdyr og InsektaMlere; hos Didclphys kan den være tilstede 

 som en lille IJenkjerne indesluttet i Baandet (ikke at forvexie med ilen lilh' forbenede Scneskive i Leddet mellem 

 Fibula og Astrayalus, den Dannelse, som Bardeleben iZocd. Anzeiger, 1883, pp. 278— 80, og andre Stcderl 



E Musco Lundii. 111. 22 



