172 



'') 1). 13*7. Al Catitor n,:; don? .Slicstiiinue slaa nær \C'(1 SciiiiiniT, er riiiki'ngst crkjciiill :il' Walci- 

 lidiise, Ciervais og aiiitie. Casloriiieinc have ofte været stillede sammen med tniaverc, med liveiii de intet 

 have at gjorc; i nyeste Tid regnes de af Schlosser for Slægtninge af Hystricider. 



'8) p. 138. Baade Carus (Carus und Gerstacker: Handb. d. Zool., Bd. I, 1868—75; p. 90) og Aiston 

 (P. Z. S. 1876; p. 87) opgive, at Saccnmxidernes Kindben er stort, naaende frem lil Taarebcnel. Denne An- 

 givelse skyldes vist et uheldigt Udtryk hos Baird i hans Omtale af Saceouiyiderne (Mammals of N. Anier., 

 1859; p 365); men andensteds lp. 407) skriver Baird det riglige. 



Om Foramen infraorhitale hos Saccomyinerne kan man finde de mærkeligste Forestillinger, f. Ex.: 

 »no anteorbital foramen. but a \\ide opening directly into the side of the maxillarv" (Baird: 1. r., ]) 405; 

 lignende p. 416: »opening direi-tly into the nasal cavity«), »infraorbital opening not defined. Ilir(jngli the 

 non-developnient of the lower root of the maxiilary zygomatic process (Alstou: I. c., p. 88), mio aulcorbital 

 foramen in a u.sual site but a large rounded perforation of the maxiilary inslead« iCoues: Monogr. N. Arner. 

 Rodent., 1877; p. 491). Peters har givet den rigtige Frcmslilling af Sageji iMonatsber. Akad. Wiss. Berlin, 

 1874, p. 358). Forholdet er som hos Geomyiner, næslen ligesom hos Scmrus, kun er Næsehulens Væg foran 

 Foramen infraorhitale ganske l\nd eller maaske hos nogle bindet- 



'9) p. 138. Om Gynmoptychus især: 

 Cope: Tcrt. Vertebr.; pp. 819-826, pi. LXV. 



*•) p. 138. Om Heliscomys især: 

 Cope: Tert. Vertebr.; pp. 845— 847, pi. LXV. 



**') p. 138. At domme efter Beskrivelse og Afbildning af I'erorjiiatliiis hos Baird: Mammals of 

 N. Anier., 1859; p. 417, pi. LI, f. 4. 



82) p. 13S. Efter hvad IVlers har ophst (Mcinatsber. Akad \Vi.<s. IJerlin, 1S74; p. .354 — 59) skuble 

 Navnet Saccoiiiys vige Pladsen for det ældre Heteroniys. Det er dog hensigtsnuessigst at beholde det be- 

 tegnende Navn Saccomys, der er almindelig bekjendl, og hv(u-efler Familien oftest er kaldt; Slægten Saccomys 

 (F. Cuvier: Mém. du Mus. d'hist. nat. Paris, tom. X, 1823; pp. 419-428, pi. 26) er desuden bedre begrundet end 

 Heteromys, Desmarest. Hvis Saccomys udgaar, maa Familien have nyt Navn (Aiston kalder den Geonujidæ), 

 dersom man ikke med Coues vil beholde Familienavnet Saccomyidæ, skjont ingen Slægt Saccomys findes. 



83) 



p. 138. Om Plewolicus og Entoptychus Især: 



Cope: Tert. Vertebr.; pp. 855— 870, pi. LXIV. 



8*) p. 138. Gymnoptychns regnes af Cope lor Sciuride; hvor Heliscomys horer hen, holes uaf- 

 gjort. At de andre Slægter lune sammen, er almindelig bekjendl. 



•''•>) ji. 139. Der er i den gamle Verden ikke hidtil med Sikkerhed fundet hverken Isehyroniyider 

 eller Haplodonlider; det kunde allsaa se ud, som om disse oprindelige Gnaverformer kun vare amerikanske. 

 Men der er Sandsynlighed for, at de ogsaa have levet i den gamle Verden, dels fordi her i Tertiærtiden 

 levede endnu lavere slaaende Gnavere, Leporider, dels fordi de laveste tertiære europæiske Anomaluridcr, 

 som Pseudoseiunis og Sciuroides. staa overordenlig nær ved baade Ischyromyidei' og Haplodonlider om end 

 paa et væsenlig hujere Trin. Af llapliidonlider er der heller ikke i Amerika endnu fumlet terlia're Former. 



**•>) p. 139. .\f de tre nærstaaende Familier Anomalmida , Dipodidæ og Myoxidæ, hvoraf der i 

 den gamle Verden er fundet mange Former, baade tertiære og nulevende, er hidtil intet fundet i Amerika 

 undtagen den eiU' Dipodide Jaciihis labradoricus, der sikkert stammer fra den gamle Verdens Sminthus eller 

 fra en med Smiiithiis nær beslægtet Form. 



