tens förkjutning; men detta förhållande kan äfven finna sin 

 förklaring deri att då irritamen tet, såsom här, är stort, den 

 höggradiga bestående förkortningen icke tillåter den förö- 

 kade irritabiliteten visa sig i en förstorad muskelryckning. 



De närmast följande försöken 6 till 8 hänföra sig till 

 anelektrotoniskt tillstånd i muskelns öfra ända. I dessa 

 försök var sålunda polariserande strömmen nedstigande, 

 men af samma orsak som i förra fallet retande strömmen 

 uppstigande. 



Försök 6. Intrapolära muskelsträckorna voro resp. 

 20 och o millimeter, och afståndet mellan retande strömmens 

 negativa samt polariserande strömmens positiva poler 1,5 mil- 

 limeter. 



Försöket visar irritabilitetens förminskning invid den 

 polariserande strömmens anod ; i detta försök användes starkt 

 irritament; det fordrades derför relativt stark polarise- 

 rande ström, 6 a 8 Daniell, för att hindra irritamentet att 

 framkalla någon ryckning. 



Försök 7. Samma anordning som i föregående försök; 

 intrapolära muskelsträckorna voro 23 och 6 millimeter; af- 

 ståndet mellan retande strömmens negativa och polariserande 

 strömmens positiva pol var 3 millimeter. Såsom polarise- 

 rande ström användes endast en Daniell, och dess styrka 

 förändrades efter behof medelst rheokord; likaså var irrita- 

 mentet svagt, så att utslagen, som deraf framkallades i den 

 opolariserade muskeln, ej öfverskred 0,8 millimeter. Vid rheo- 

 kordlägetn centimeter och svagare polariserande ström obser- 

 verades ingen förändring i irritabiliteten ; deremot då pola- 

 riserande strömmen förökades genom förskjutning af rheokord- 

 bygeln till 19, 23, 28 centimeter så förminskades irritabili- 



