8 



teten; och slutligen vid rheokadläget 30 och deröfver erhölls 

 alldeles minimalt eller intet utslag med det använda irrita- 

 mentet. 



I detta försök åstadkom den använda polariserande 

 strömmen ingen slutningsryckning eller bestående förkortning 

 i muskeln. Afven den anelektrotoniska irritabilitets förän- 

 dringen inträdde sålunda tidigare eller vid svagare ström- 

 styrka än de nyssnämnda verkningarna, på samma sätt som 

 enligt försöket 2 den katelektrotoniska förändringen. Detta 

 försök visar vidare att irritabilitets förminskningen invid den 

 positiva polen icke föregås af en irritabilitets förökning. I 

 detta försök försattes sålunda åtminstone ^,23 d. v. s. Vs 

 eller ^Z, del af den intrapolära sträckan invid anoden i till- 

 stånd af anelektrotonus. 



Försök 8. Samma anordning som i de båda föregå- 

 ende försöken ; intrapolära muskelsträckorna voro resp. 20 

 och 3 å 4 millimeter samt afståndet mellan retande ström- 

 mens negativa och polariserande strömmens positiva pol 1 å, 

 2 millimeter. Försök resultaten visar figuren 3. 



Dan. Irr. Slutnr. 

 1. — 3,0 — 1,6; 

 3. — 2,7 — 4,6; fk = 1,0 

 5. — 2,0 — 5,4; fk = 1,5 

 7. — 1,5 — 5,6: fk = 1,8 



Försöket visar samma förhållande som försöket 6, 

 nemligen irritabilitetens förminskning invid positiva polen. 



Slutligen intaga vi här några försök, som hänföra sig 

 till midten af den polariserande sträckan; vid dessa försök 

 — försöken 9 till 13 — var polariserande strömmen nedsti- 

 gande, den retande strömmen deremot uppstigande. 



Försök 9. Intrapolära muskelsträckorna voro resp. 22 

 och 4 millimeter; afståndet mellan strömmarnas negativa 

 poler var 13 millimeter. 



