12 



2:o Induktionsströmmar såsom irritament. 



Det nämndes redan i början af denna artikel att vi 

 ursprungligen vid dessa undersökningar använde induktions- 

 strömmar såsom irritament och att fenomenen under dessa 

 förhållanden ej framträda lika regelbundet som då retnin- 

 garna utföras med konstant ström. Med några ord må dock 

 äfven denna undersökningsserie här refereras. 



Vid dessa' undersökningar knötos trådarna, hvarmed 

 den polariserande strömmen leddes till muskeln, icke kring 

 sjelfva muskeln, utan den ena kring os femoris tätt ofvan- 

 om kondylerna, och den andra kring Achilles senan; de 

 irriterande induktionsströmmarna åter fingo verka på mu- 

 skelns öfversta eller nedersta del, med liten (några få mil- 

 limeter) intrapolär distans. Försöken hänförde sig sålunda 

 endast till de närmast polerna för den polariserande ström- 

 men belägna delarna af muskeln. I anseende till den bri- 

 stande uthållighet preparaten visade skedde retningarna 

 med det använda irritamentet i hvarje försöksserie tre gånger 

 -med åtminstone fem sekunders mellantid, både på den icke 

 polariserade och den polariserade muskeln ; och endast 

 de försök som vid de båda olika tillstånden gåfvo öfver- 

 verensstämmande resultat, ansågos vara bevisande. 



Försök 14. Här sammanfatta vi försök i afseende på den 

 anelektrotoniska irritabilitets förminskningen; några försök 

 sammanfatta vi åter i tabell form på samma sätt som i 

 förra fallet ; här angifva vi i kolummerna med ofvanskriften 

 Irr. de värden utslagen hade vid de tre ofvan nämda ret- 

 ningarna. 



I ett sådant försök voro resultaten följande : 



