34 



vid tillväxande styrka för polariserande strömmen irritabili- 

 teten i närheten af anoden mer och mer förminskas. 



Försök 8. Detta försök utfördes under samma förhål- 

 landen som det föregående, men i detta fall minskades icke 

 minimala irritamentet; här var P = 22 samt intrapolära 

 sträckan p för retande strömmen = 4 ; vidare var den senare 

 intrapolära sträckan på 4,5 mm afstånd från den polarise- 

 rande strömmens positiva pol; hela nervens längd var 51 

 mm. Sedan genom föregående försök å andra preparat blif- 

 vit utredt att redan en svag polariserande ström är tillräckhg 

 för att försätta det undersökta stället i tillstånd af anelek- 

 trotonus, förfors såsom vidstående tabell antyder: 



Försöket låter se att det undersökta stället vid till- 

 räckligt stark ström försattes i tillstånd af anelektrotonus ; 

 den härför nödiga strömstyrkan begränsades till en början 

 af rheokordlängderna 1 och 5 cm, då 1 Daniell användes, 

 och längre fram af rheokordlängderna 1 och 3 cm; försöket 

 antyder att ungefär vid rheokordlängden 2 cm. indifie rens- 

 punkten förskjöts förbi det undersökta stället. 



3:o. Irritamentet fick verka extrapolärt, mellan den polari- 

 serade nervsträckan och muskeln. 



Försök 9. Förgiftningen skedde med samma qvantitet 

 som i de närmast föregående försöken, men de första för- 

 giftnings fenomen framträdde i detta fall ej förrän 10 mi- 

 nuter derefter; i detta moment förfärdigades preparatet. 

 Här var P =:= 11, p = 2 ä 3 och d = 2 ä 3 mm; nervstam- 

 men hade en längd af 55 ram och den polariserade sträckan 



