52 



lösningen, i hvilken det efter omskakning löser sig. Här- 

 efter atkyles lösningen med kalt vatten för att undvika svat- 

 velsyrans sönderdelande inflytande på oxanilsyran samt om- 

 skakas med eter. Eterlösningen afdunstas och återstoden 

 omkristalliseras ur litet kokande vatten. På detta sätt er- 

 hölls af ofvannämda kvantiteter 7 gr. ren oxanilsyra af smält- 

 punkten 150 — 151". Ehuru detta förfaringssätt icke lämnar 

 ett kvantitativt utbyte, — af 20 gr. anilin erhåller man något 

 mer än 16 gr. oxanilsyra, som representerar ett utbyte af 

 73Vo, — så är det dock vida bättre än det man kan erhålla 

 genom den äldre metoden, som högst ger ett utbyte af 15 



-20Vo. 



I det följande vill jag ännu framställa några iaktta- 

 gelser rörande oxanilsyrans salter, hvilka jag varit i tillfälle 

 att göra. De oxanilsyrade salterna utmärka sig i allmänhet 

 genom sin beständighet gentemot utspädda mineralsyror. 

 Häraf kommer det sig att dess vattenlösning fälles af de 

 flesta metallsalt er. Klinger ^) har tidigar e erhållit de nor- 

 mala kalcium- och bariumsalterna genom att fälla en vat- 

 tenlösning af oxanilsyra med kalcium- och bariumklorid. Af 

 dessa har han analyserat kalciumsaltet. Jag har nu på 

 samma sätt framställ silfversaltet genom att fälla med silf- 

 vernitratlösning. 



0.2 2 3 gr. subst. gaf 0,0 88 3 gr. Ag. 



Beräknadt för Cg Hg NO3: Funnet 



Ag — 39,71 39,5 9 proc. 



Blynitrat och merkuriklorid gifva likaså kristalliniska 

 fällningar med fri oxanilsyra. 



Men äfven alkalisalterna visa ett liknande förhållande. 

 För sättes en icke alltför utspädd lösning af oxanilsyra (1 del 

 på 15 — 20 delar vatten) med mättade lösningar af alkali- 

 salter, så erhålles motsvarande sura salteri af oxanilsyra i 

 kristallinisk form. 



Kaliumsaltet erhölls genom fällning med kaliumnitrat; 

 det utfaller om lösningarna sammanblandas varma i form af 



') Annalen der Cheraie 184. 265. 



