n 



(less alt (Irii giilriklig;! l^illiiiiig, som först bildats, fullstän- 

 digt förvandlats (ill livila kristaller, livilkct icke erfordrar 

 ländro tid än några ininuUM-. För alt erhålla större kri- 

 staller upplietlar man viitskan innehållande den kristallini- 

 ska fällnhigon ända till dess den fnllstiindigt likst sig. Lut- 

 ningen alsätter vid långsam afsvalning silfverkaliumkarbo- 

 natet i vackra krisfaller, som kunna u|)i)nå en längd af 2 

 centimeter. Medan man n|>[jliettar vätskan bör man stän- 

 digt omröra den samma och sorgfälligt skydda den mot 

 stoft, ty annars sönderdelas en del af fälhiingen. 



För att befria kristallerna från moderluten utbreder 

 rnan dem i ett tunnt lager på en platta af oglaseradt por- 

 slin. Man lyckas likväl icke fullständigt aflägsna det kri- 

 stallerna vidhängande kaliumkarbonatet, såsom det framgår 

 af nedanstånnde tal, fnnna genom analys af ämne, som 

 blifvit renadt med mycken omsorg: 



P\iiinet. Beräknadt. 



Ag2() 54,0 9 55,97 



K, O 23,7 5 22,74 



CO2 • • • • • 21,56 21,29 



99,4 6 100,0 



Detta analysresultat leder till den enkla formeln 

 AgKGOa. 



Kristallerna äro silverglänsandc och fullkondigt genom- 

 skinliga. De svärtas icke af dagsljuset förntom i närvaro 

 af organiskt stoft. De sönderdelas ögonblickligen i beröring 

 med vatten, som beröfyar dem allt kaliumkarbonat. Åter- 

 stoden utgöres af gult, ogenomskinligt silfverkarbonat, som 

 bibehåller de m^sprungliga kristallernas form. 



Om man lindrigt upphettar kristallerna, förlora do 

 koldioxid och öfvergå i en blandning af silfveroxid och ka- 

 liumkarbonat; vid något starkare upphettning afgitva de 

 dessutom syre och hela vigtsförliisten uppgår till 14,7 6 7, 

 (beräknad enligt formeln Ag KCO3 borde den utgöra 14,5 1 %). 



Krislallernas egentliga vigt är 3,7 6 9. 



