83 



Azoleinsyra löses af koncentrerad salpcterswa, utfällcs 

 nr lösningen genom vatten, men omvandlas vid längre kok- 

 ning med denna syra till i vatten lösliga substanser ^). 



Bromeis upprepade på Liebigs uppmaning Laurents 

 försök både med stearinsyra och oleinsyra. Han gjorde 

 dervid den iakttagelsen, att den använda salpetersyra, hvil- 

 ken vid dessa försök öfverdestillerat, hade en genomträn- 

 gande lukt. Denna lukt försvann ej vid neutralisering med 

 alkali. Den luktande substansen kunde ej utfällas genom 

 saltlösningar, men isoleras genom salpetersyrelösningens 

 neutralisering med natriumkarbonat och destiilation. Den 

 erhölls dervid såsom en på vattnet simmande olja, hvilken 

 var ofärgad, tunnflytande och flyktig. Dess mängd var all- 

 deles otillräcklig för närmare undersökning ^). Dessa no- 

 granna, med ytterst små qvantiteter utförda iakttagelser 

 hafva sedan lemnats obeaktade. 



Azoleinsyran sjelf framstäldes ej af Bromeis, deremot 

 dess etylester ur stearinsyra, margarinsyra, oleinsyra och 

 linolja. De med salpetersyra behandlade fettsyrorna fingo 

 stå någon tid med alkohol under tillsats af en ringa mängd 

 svafvelsyra. Alkoholen afdestillerades. Detta upprepades. 

 Ur de alkoholiska destillaten utfälldes estern med vatten och 

 torkades. Den var färglös, tunnflytande och temmeligen 

 flyktig. Den från olika material tramställda estern visade 

 vid analys likartad sammansättning ^). 



Ur densamma beräknade Bromeis syrans sammansätt- 

 ning till C7 Hi4 O2. Syran sjelf kunde Bromeis ej isolera af 

 brist på material *). 



Derefter företog Tilley, äfven på uppmaning af Liebig, 

 oxidation af ricinolja med dess dubbla vigt salpetersyra, 

 hvilken förut blifvit utspädd med sin lika vigt vatten. 



'jL. c. p. 173. 



-) Ann. Chem. Pharm. (Annaleu der Chemie and Pharmacie) B. 

 d. 35 S. 94 (1840). 



3) Ibid. Bd. 35 S. 110. 

 ' *)Ibid. Bd. 37 S. 200 (1841). 



