153 



miskuntaa yleeusä tavkoittavaau tieteelliseen toimintaan — jalo au- 

 sio näillä kylmillä, mieltä uministuttavilla Pohjau perillä. Eri- 

 näisellä kiitollisuudella Suonialaiseu Kirjallisuuden Seura muis- 

 taa sitä nerollista ja tehokasta työtä, jota olette tehneet Suomen- 

 maan luonnou ja kansau, seu kieleu ja histoi*ian tutkiniisessa, 

 aloilla semmoisilla, joilla Kirjallisuudeu Seura on voiuut asetove- 

 rina Tiedeseuraaii liittyä. Vannaua siitä, etta sama isänmaalli- 

 nen suunta ja kausalliueu heuki aiua ou Suomen Tiedeseurassa 

 vallitseva, toivottaa Suomalaiseu Kirjallisuudeu Seura Teille har- 

 taalla ystävyydellä tuleviakiu aikoja varteu runsaassa määrässä 

 onnea ja menestystä. 



Helsingissä 29 Huktikuuta 1888. 



Suomalaiseu Kirjallisuuden Seurau puolesta : 



YrjÖ-Koskinen. 

 Til. Rein. F. W. Eothsten. 



Från Finska Läkaresällskapet, genom professoren E. 

 E. Sundvik: 



Till Finska Vetenskap s-Sodeteten. 



Finska Läkaresällskapet anhåller att få bringa Finska Ve- 

 tenskaps-Societeten en varm och vördnadsfull helsning på denna 

 for Societeten och för den linska Vetenskapen betydelsefulla min- 

 nesdag. 



För femtio är sedan, då Finska Vetenskaps-Societeten stif- 

 tades, kunde det inhemska vetenskapliga lifvet sägas ännu ligga 

 i sin linda ; arbetarne på vetenskapens falt voro fåtaliga och 

 de vetenskapliga sträfvandeua i mycket beroende af det forna 

 moderlandet, hvilket sedan århundraden här infört och sedermera 

 allt fortfarande uppehållit vetenskap och kultur. Då Societeten 

 nu kastar en återblick på de förflutna femtio åren af sin till- 

 vara och de derunder A'unua resultaten, har den förvisso skäl 

 att med tillförsigt och förtröstan blicka mot framtiden. Deu har 

 tillfredsställelsen och glädjen att finna sitt arbete, desto aktnings- 

 värdare som det begynts med ringa hjelpmedel, krönt med den 

 framgång ett ädelt företag med högt mål alltid har rätt att på- 

 räkna. Inhemsk täfian i vetandets alla grenar befinner sig nu 

 i blomstring. Ett ungt folk som vårt har icke kunnat nå långt, 

 men det söker dock i sin mou sträfva för det stora, alla folk 

 gemensamma, kulturarbetet. Att den rätta rigtningen inslagits, 



