190 



gogik eller praktisk ölhing, utan på otillräckligheten af de- 

 ras vetenskapliga bildning. Erfarenheten har intygat att en 

 god undervisningsmetod är helt och hållet beroende af lä- 

 rarens vetenskapliga ståndpunkt; till stöd härför anfördes 

 den berömde pedagogen L. Wieses ord, »att ett grundhgt id- 

 kande af vetenskapliga studier tillika har en metodiskt bildande 

 kraft, att systematiskt förvärfvad vetenskap tillika gör skicklig 

 till användande af densamma, medan metod utan djupare upp- 

 fattning af ämnet lätt blir en tom och ytlig rutin». I enlighet 

 dermed yrkade Gyldén på inrättandet af vetenskapliga semi- 

 narier vid universitetet efter mönster af dem, som allmänt 

 förekomma vid de tyska universiteten och som hafva till ända- 

 mål att genom muntliga och skriftliga öfningar införa de stu- 

 derande i en djupare och grundligare uppfattning af veten- 

 skapen. Detta vore det verksammaste medlet att höja lä- 

 rarebildningen och dcrigenom också den lärda skolan. Hans 

 förslag om inrättandet af dylika seminarier och främst ett 

 filologiskt afböjdes dock af consistorium academicum, som 

 förmodligen icke fann frågan tillräckligt förberedd. 



Efter sin afgång från universitetet vistades Gyldén hos 

 sin son astronomen Hugo Gyldén först i Pulkova och der- 

 efter i Stockholm, der han äfven slutade sina dagar. 



Gyldéns efterlemnade vetenskapliga arbeten bestå huf- 

 vudsakligen i akademiska disputationer och programmer. 

 I Finska Vetenskaps-Societetens skrifter har han publicerat 

 ett minnestal öfver Linsen (1849) samt några filologiska un- 

 dersökningar (1866). Till ledamot af Vetenskaps-Soeieteten 

 blef Gyldén invald den 24 April 1846 och fungerade såsom 

 dess ordförande från den 29 April 1852 till samma dag 1853. 



För att möjliggöra en önskvärd förstärkning af sina 

 krafter har Societeten den 19 nästvikne Februari beslutit, 

 att antalet ordinarie ledamotsplatser, som dittills utgjort 15 

 i den historisk-filologiska, men endast 10 i hvardera af de 

 två öfriga sektionerna, skulle ökas till 15 inom hvarje sek- 

 tion, hvarvid likväl den härförinnan vidtagna provisoriska 

 bestämningen, enligt hvilken utom landet bosatte ledamö- 



