200 



kertoi kuUoinkin puheina olevan esineen nimeii kuin yksi- 

 tyisiä kappaleita sitä esinettä oli mainittavana, yhtä vähän 

 oli hanen mahdoUista kaikille luvuille loppuniattomihin kek- 

 siä itsenäisiä eri nimiä. Tämä ei ollutkaan tarpeen, ja itse 

 lukujen luonnekin tuli hänelie tässä avuksi. Erityisiä, yksin- 

 kertaisia nimiä ei hän tarvinnut keksiä kuin muutamia vaan, 

 tehdä pysähdyksen eli käänteen jonkun luvun kohdalla, ja 

 siitä lälitien sepittää uusia luvunnimiä siten, etta joko yh- 

 teenlaskun tahi vähennyksen taikkapa kerron tavoin yhdisti 

 noita yksinkertaisia luvunnimiä uusiksi liittoperäisiksi luvun- 

 nimiksi. Tärkeintä tässä menottelyssä oli vaan tuon pysäh- 

 dys- eli käännekohdan keksiminen eli, toisin sanoen, keksi- 

 minen se ensimmäisten lukujen määrä, jonka sisällä hän 

 tahtoi saada kuUenkin eri luvulle yksinkertaisen nimen ja joka 

 lukumäärä oli oleva ensimmäinen ryhmä, ikäänkuin perus- 

 ryhmä, esineiden luvussa. Mista sai hän tuon määrän? 



Omasta olennostaan. 



»Ihminen on luotujen kappalten mittå ja määrä», on 

 joku tietäjä sanonut, sillä tarkoittaen kuitenkin pääasialli- 

 sesti henkisiä suhteita. Mutta aineellisestikin on ihminen 

 omasta itsestään s. o. ruumiistansa saanut kappaleille mit- 

 toja ja määriä. Lyhempien pituutten mittoina otti hän käyt- 

 tääksensä ruumiinsa osien pituuksia; tämän todistavat tä1- 

 laisten pituutten nimetkin, niinkuin sijli, kyynärä, jalka, 

 vadksa, timma, joilla sanoilla kaikissa kiehssä on saman- 

 peräiset vastansa. 



Samasta lähteestä sai hän esineiden lukemiselleenkin 

 johtoa ja perustusta. Hänellä oh kädessänsä viisi sor- 

 mea. Tuossahan oli hyva osviitta. Luku viisi tuli hänelie 

 esineiden lukemisessa pysähdys- eli käännekohdaksi, ja sitä 

 myöten ulottuva luvusto hanen luvunlaskunsa perusryhmäksi. 

 Itsenäisiä nimiä ei hän tarvinnut keksiä luvuille muille kuin 

 vaan noille viidelle ensimmäiselle, esim. ylisi, kaksi, kolme, 

 neljä, viisi. Täta etemmäksi ulottuville luvuille sai hän ni- 

 met siten, etta yhteenlaskun tavoin yhdisti näitä alkuperäi- 

 siä nimiä liittosanoiksi ja sanoi esim. viisi-yksi = 6, viisi- 

 kaksi = 7, viisi-kolme = 8, viisi-neljä = 9. Kymmenelle 



