203 



(tscher. ik, kok). Sitten keksimme niiden lopussa taivutus- 

 päätteen n (jota tavallisesti pidetään genitivin päätteenä) ja 

 tämän päätteen edellä käyvän sidevokaalin. Ja niiden sisim- 

 pänä osana löydämme olevan taviiun deks, joka miiodossa 

 doks (däks) on vastamainitsemissani tscheremissinkin sa- 

 noissa. Noissa meidän sanoissamme on siis kolme osaa 

 yk-deks-an, kak-deks-an, kielen nykyisten äännelakien mu- 

 kaan: yh-deks-än, kali-deks-an. 



Mutta mitä tietää tuo yksi- ja kaksi-luvuo niniicn il- 

 maiirainen näissä meidän lukusanoissamme? Epäilemältö- 

 mästi sitä, etta mcillä näissä sanoissa, joissa tuo tuntema- 

 toin deks välttämättömästi merkitsee kymmentä, on vähen- 

 nyksen tavoin tehty hikusananmuoto, ja etta yhdeksän siis 

 merkitykseltään on: yhtä va i 11 a k y mm en en ja kahdek- 

 san samoin: kahta va i Ila ky mm enen. Tällaisia välien- 

 nyksen tavoin sepitettyjä lukusanoja tavataan monessa kie- 

 lessä; mina viittaan vaan noihin tunnettuihin latinan kielen 

 sanoihin undeviginti ja duodeviginti, joissa ilmautuu vielä 

 tuokin vähennystä osoittava prepositioni de. — Tällä samai- 

 sella vähennys-tavalla övat permiläis-suomalaisetkin kielet 

 sepittäneet itsellensä yhdeksän ja kahdeksan nimet: liitos 

 on niissäkin yhtä selvä ja epäilemätöin kuin meidän suo- 

 men kielessä. Sam a asianlaita näiden kahden lukusanan 

 suhteen ilmautuu vihdoin serkuksissa voguulin ja unkarin 

 kielissäkin, vaikka liitos ja sen osat näissä eivät ole niin 

 selvät kuin edellä-mainituissa. 



Valitettavasti pakoittaa kuitenkin ajan vähyys ja esi- 

 telmäni laatu mun nyt jättämään puheenalainen seikka kah- 

 dessa viimeksi mainitussa kieliryhmässä esitettäväksi jossa- 

 kin muussa tilaisuudessa. Sen vaan lisään vielä, etta ulko- 

 puolella suomalais-ugrilaista kieliheimoa tavataan uraali-al- 

 tailaisella alalla tämmöinen yhdeksän ja kahdeksan nimien 

 synty eräässä samojedin murteessa, ja selviä jälkiä siitä 

 sanoo mainio turkin kielten tuntija H. Vänbéry kirjeessä 

 minulle löytyvän parissa itäturkinkin murteessa. 



Mutta, arvellee joku kunnioitcttavista kuulijoistani, te 

 sanoitte, hyva herra, etta sanoissa yhdeksän ja kahdeksan 



