206 



minkin, ainakin murteittain, vielä nominativi-muoto kymmen 

 käytännössä, ei ainoastaan liittosyntyisissä sanoissa, esiiii. 

 hymmenvuotinen, kijynmenkuinen, vaan myöskin itsenäisenä 

 sanana, niinkuin esim. lauseissa: »toinen kymmen on alulla;>, 

 »tästa alkaa kolmas kymmen». Tämä muoto mahtoi tällä 

 sanalla oUa alussa sen puhtaasti kardinalisessakin käyttämi- 

 sessä. Mutta aikaa voittaen saattoi attraktion! taikka jon- 

 kmilainen myötähakoisuuden tarve kielen antamaan tällenkin 

 myöhempi-syntyiselle lukusanalle tuon samaisen päätteen, 

 joka oli jo käytännössä yJideksän ja kahdeksan-ssnioissa. 



Mitä seifeemän-sanaan tnlee, niin ilmoittaa sekin tuoUa 

 ?2-päätteellä, joka on olematoin seitsemän edellä knlkevien 

 lukujen nimissä, muttä olemassa sen jälkeisten lukujen ni- 

 missä, ei kuuluvansa suomen alkuperäisiin lukusanoihin. 

 Sen nominativi-muotoa näet ei käytetä muuten kuin tuona 

 lyhennettynä seitsen liittosanoissa, niinkuin esim. seitsenkui- 

 nen, seitsenpäinen. 



Tämä lukusana tavataan tosin kaikissa meidän suo- 

 mensukuisissa kielissämme, vaikka kyllä vahvastikin toisis- 

 tansa poikkeavissa ilmaumissa. Mntta todennäköisesti on se 

 kuitenkin lainattu näihin arjalaiselta alalta ja näyttää sieltä 

 tulleen meidän kieliin useamman kuin yhden kerran s. o. 

 useammassa kuin yhdessä paikassa. Tähän luuloon viehät- 

 tävät minua eräät tämän sanan muodot meidän kielikun- 

 nassa, jotka hy vin likenevät seitsemän nimen muotoja eräissä 

 arjalaisissa kielissä. Niinhän meidän kielen såna, jos sen 

 otamme alkuperäisessä asussansa seittem, on kummastelta- 

 van yhdenlainen kuin sekä lat. septem etta slav. sedem (ven. 

 ce^Mb, ccml); ostjakilainen seitsemän nimi tlähet, joka eräässä 

 murteessa kuuluu melkein kuin sähet^ on ääneltänsä jokseen- 

 kin yhtä kuin sanskr. saptan; ja unk. hét on epäilemättö- 

 mästi yhtä kuin pers. heft (kreik. értTd}. Minun luullakseni 

 on tämä arjalainen lukusana saanut nuo kolme meidän kie- 

 likunnassa tavattavaa eri muotoansa seittem, subet ja hét 

 kolmessa eri paikassa s. o. aikana semmoisena, jolloin ne 

 kolme kieltä, joihin nuo sanat kuuluvat, jo olivat kaukana 



