209 



jamme sanan nedélja, uuden nirnen kummassakin kohdassa 

 siltä kansalta, joka kristin uskoa kummassakin kolidin suo- 

 malais-kansoille saarnautti. 



Sanaa viiliko emme voi pitää kovin vanhana lainana 

 germanikiisista kielistä. Vanhimmat lainansa oii meidän 

 kieli saanut näiltä jo silloin kuin Suomalaiset keski-Venä- 

 jällä olivat rajaksattaiii siellä majailevien Germanein kanssa. 

 Tämmöisiä lainasanoja on raeidäii kielessä koko joukko, ja 

 eras niiden tuiinusmerkki on sekin, etta ne löytyvät kaikissa 

 baltilaisissa suomen kielissä. Mutta puheenalaista sanaa ei 

 ole edes vironkaan kielessä; lapin kieleen on se nähtävästi 

 lainattu suoniesta. Jotensakin selvää on siis, etta såna 

 viiklio, jolla onkin aivan ruotsalais-skandinavilainen asu, 

 västa ruotsalaisten kristinuskon saarnaajien kaiitta tuli suo- 

 men kieleen. Samoin on såna nedélja itäsiiomalaisten kan- 

 sojen kieliin levinnyt lieidän ristijäinsä Venäläisten kielestä. 

 Tämä såna (aineksista ne = ei, ja ii-t.iaxi. = tehdä, tehdä 

 työtä) morkitsee joutopäivää ja oli sunnuntain eli lepopäi- 

 vän vanhempi nimi slavilaisissa kielissä, mutta muuttui myö- 

 hemmin viikon nimeksi, ja sunnuntaille annettiin nykyinen 

 nimensä BOCKpeccHie vapahtajan kuolluista-nousemisen nuiis- 

 toksi. Yiikon nimenä on nedélja nyt meidän likintenkin 

 kieliveljestemme Virolaisten, Yatjalaisten ja Venäjän-Karja- 

 laisten murteissa. 



Ilman minun sanomattanikin övat kunnioiettavat kuu- 

 lijani esitelmäni juoksusta voineet huomaita sen tarkoituksen. 

 Tarkoittanut ölen sillä näet saada vastausta kysymykselle: 

 kuinka pitkälle lukivat suomensukuisten kansojen vanhim- 

 mat esi-isät alkuperäisillä yksinkertaisilla lukusanoilla? Ja 

 vastaukseksi on tullut se jokseenkin todennäköinen arvelu 

 etta tuo lukeminen on tapahtunut vaan kuutta myöten, 

 Ainoastaan kuuden cnsimmäisen luvun niminä on meidän 

 kielessä yksinkertaisia kaksitavuisia sanoja: ainoastaan nä- 

 mät lukusanat, kymmenestä ensimmäisestä, ilmautuvat no- 

 minativeina ja övat siis säännöUisten nominien veroiset: ja 

 ainoastaan nämät kuusi lukusanaa käyvät hämmentymättö- 



14 



