217 



gen i samma kemiskt-fysikaliska krafter, som äfven verka i 

 den döda naturen. 



[Alldeles dylikt resultat framgick äfven af undersöknin- 

 garna i afseende på de kemiska förändringar, som nutri- 

 tionsmaterialet undergår i digcstionskanalcn, förrän det öfver- 

 föres till blodkärlen (resp. kylusvätskan och blodet); under 

 digestionsvätskornas inflytande undergår nemligen nutritions- 

 materialet utom organismen samma förändringar som inom 

 densamma. Äfven i detta fall fann man sålunda antagandet 

 af en lifskraft vara onödigt; fenomenen kunde äfven utan ett 

 sådant antagande förklaras]. 



Till samma resultat ledde äfven fysiologiska undersök- 

 ningar: t. ex. blodets rörelse i de periferiska blodkärlen be- 

 fanns försiggå enligt alldeles samma fysikaliska lagar som 

 gälla för vätskors rörelse i elastiska rör öfverhufvud. Också 

 här var sålunda antagandet af en egendomlig lifskraft 

 onödigt. 



Likaså lärde man sig belysa respirationsprocessen för- 

 medelst fysikaliska och kemiskt-fysikaliska synpunkter. — 

 [Mekaniska lagar funno vidare tillämpning jemväl för förkla- 

 ring af extremiteternas rörelser vid lokomotion — vid gåen- 

 det och springandet t. ex.] — Ögats förmåga att se före- 

 mål tydligt på olika afstånd — en fråga som redan århun- 

 draden sysselsatt forskarene — fann sin förklaring i qvan- 

 titativt bestämbara förändringar inne i ögat, nämligen i form- 

 och läge-förändringar i linsen. — Tonförnimmelsernas upp- 

 komst belystes genom samma mekaniska förhållande, näm- 

 ligen resonans, som tillkommer hvarje musikaliskt instru- 

 ment. — För att ännu anföra något exempel, — i lef- 

 vande nerver och muskler — [de vålnader, som äro att räk- 

 nas till de gåtfullaste med afseende på deras uppgifter inom 

 djurorganismen] — • uppvisades elektriska fenomen vid deras 

 tillstånd af hvila och verksamhet; härmed blef — för att 

 använda ett uttryck af en af samtidens förnämste fysiologer 

 — härmed blef lifskraften fördrifven från en af dess star- 

 kaste förskansningar. — Äfven den allmänna naturlag, som 

 utsäger att materien och kraftyttringarna i naturen blott 



