Ett litet bidrag till industrins historia. 



(Siclon. Epist. II 2.) 



Af 

 F. Grustafsson. 



Apollinaris Sidonias, den bekante biskopen i Clermont,. 

 skildrar i ett af sina intressantaste bref (II 2) med lifliga 

 färger sitt sominarlif på landsbygden och sin landtgård med 

 alla dess byggnader och öfriga tillhörigheter. Brefvet är 

 stäldt till den stränge grammatikern Domitins, en annan 

 Cato, som aldrig i lifvet bestod sig ett leende (carm. 24,10). 

 Honom uppmanar Sidonius att med det första komma ut till 

 andet på denna rötmånadstid, ,,då vågen icke mer är blott 

 varm utan kokar, då den ene svettas i muslinskläder, den 

 andre i siden, och han, grammatikern, sjelf med mantel of- 

 vanpå, med bindlar innantill och dessutom inpressad i för- 

 djupningen af sin stol, concava mimiclpii Amerini sede, för 

 sina elever, som lika mycket blekna af hettan som af räd- 

 sla, börjar med gäspande mun tolka en scen ur Terentii Eu- 

 nuchus." Att man ännu i femte seklet läste Terentius i sko- 

 lorna, är alldeles i sin ordning; att en dåtida pedagog upj)- 

 trädde med mantel och bindlar, är icke något märkvärdigt. 

 Men väl kan man fråga hvad som menas med ^insuper et 

 concava municipii Amerini sede compressusJ' 



På grund af handskrifternas vitnesbörd måste här läsas 

 Amerini, icke det af sjelfve Sirmond antagna Camerini; det 

 har jag bevisat i min afhandling om Sidonii textkritik (Hel- 

 singfors 1882 sid. 38). Huruvida det bör heta municipii, kan 



