11 



menniskor." Med sin vanliga grymhet lät Herodes bränna 

 Matthias (Teudas) lefvande, men dylikt tyranni ville den vise 

 Gamaliel ingalunda se upprepadt, utan varnade sina hetsiga 

 medbröder för maktmissbruk. 



Nyss utgången från Gamaliels högskola såsom fuUbil- 

 dad Farisé och skriftlärd, fick Paulus genast tillfälle alt visa 

 sitt brinnande nit för judendomen i den då uppkomna för- 

 följelsen mot Stefanus och andra kristna. Att han då äfven 

 satt i Synedrium, såsom Farrar menar på grund af Apg. 26: 

 10, II, der Paulus säger: „många af de heliga satte jag i 

 fängelser, sedan jag derlill hade fått magt af öfversteprester- 

 na, och då de dräptes, ga f jag min röst dertill, och genom 

 straff, hvilka jag ofta pålade dem i alla synagogor, tvang 

 jag dem till hädel?e", torde icke böra antagas för hans ung- 

 doms skull. Ty han uppträdde väl mycket sjelfrådigt, men 

 på grund af fullmakt, och kan väl sägas ha „gifvit sin röst 

 dertill", när han äfven för egen del gillade dödsdomarne 

 (kanske blott Stefani) utan att sjelfvara domare. Gamaliels 

 kloka råd var då bortglömdt. Detla Pauli första uppträdande 

 i historien inträffade utan tvifvel omedelbart efter Pilati af- 

 skedande om hösten år 35 (R. 788), då Judarnes förföljelse- 

 lust fick fritt spelrum genom ombytet af Romerska styres- 

 män, såväl i Syrien som i Palestina. Syriens nya ståthål- 

 lare Vitellius tillträdde sitt embete i Antiokia, året efter se- 

 dan han varit consul, sommaren eller hösten år 35, och en 

 ibland hans första åtgärder var att afsätta Pilatus på grund 

 af Judarnes anklagelse, samt förordna att denne borde rätt- 

 färdiga sig inför kejsaren. I allmänhet hände det ofta att 

 en ny ståthållare i Syrien tillsatte ny procurator i Palestina. 

 Vitellius hade synbarligen för afsigt att genom eftergifter och 

 försonlig politik lugna de oroliga Judarne, hvilka blifvit upp- 

 retade mot Romarne genom Pilati stränghet och våldsamma 

 åtgärder. Om man får tro Eusebii uppgift, skulle Pilatus 

 mot slutet af sin förvaltning ingifvit en förmånlig berättelse 

 om de kristna till kejsaren Tiberius, som derefter ville skydda 

 dem mot Judarne, men något år efter det han återvändt till 

 Rom afhändt sig sjelf lifvet under Caliguias tid. Vitellius 



