20 



han för första gången Asiens jord och öfverflyttade sin mis- 

 sions-verksamhet till Europa, seglande öfver Thrakiska viken 

 till Neapolis och Filippi i Macedonien. Der fängslades han 

 efter ett folkupplopp, men frigafs snart åter, begaf sig sedan 

 landvägen till Tessalonika, det han äfven måste lemna för- 

 följd af Judar, vidare till Beroia och derifrån sjöledes till 

 Athen, der han dröjde en kort tid, samt slutligen till Korint. 

 Dessa färder på Europeisk mark försiggingo under våren ocli 

 sommaren 52 och han ankom till Korint högst sannolikt om 

 hösten samma år. Tidsbestämningen för Pauli vistelse i den 

 rika Grekiska staden blir någorlunda säker genom den till- 

 fälliga underrättelsen i Apg. 18: 2 att Juden Aqvilas då ny- 

 ligen hade kommit ifrån Italien, emedan kejsaren Claudius 

 hade fördrifvit Judarne från Rom. Tillvaron af ett sådant 

 edikt är nogsamt bestyrkt genom Svetonii yttrande: ,, (Clau- 

 dius) Judaeos impulsore Chresto (enligt några codices: Che- 

 resto) assidue tumultuantes Roma expulit", men angående 

 tiden för dess utfärdande och dess beskaffenhet för öfrigt ha 

 meningarne varit delade. Att detta utdrifvande skulle åsyf- 

 tat kristna, såsom några antaga, är likväl ingalunda troligt, 

 ty af sådana fanns den tiden i Rom ett ganska ringa antal, 

 och de åstadkommo alldrig buller i de städer der de bodde; 

 utan bör notisen förstås alldeles efter orden om de i Rom 

 talrikt boende Judarne, hvilka haft bullersamma uppträden, 

 ledda af en för öfrigt obekant man Chrestos. Detta namn 

 skall nemligen icke ha varit ovanligt bland den tidens Ju- 

 diska proselyter. Måhända böra dessa oroligheter sättas i 

 sammanhang med den hungersnöd, som kort förut ägt rum i 

 Rom, enligt Eusebii Chronicon (,,magna fames Romae", Clau- 

 dii 10 = år 50 eller 51). Emellertid lärer utvisningen icke 

 blifvit allvarsamt tillämpad, eller återkommo Judarne snart 

 igen, ty Dio Cassius (LX: 6) säger: ,,Quum Judaei adeo 

 frequentes Romae iterum tierent, ut difficulter sine tumultu 

 propter multitudinem urbe possent exigi, non ejecit quidem 

 eos, patriis tamen legibus vitam agentes non passus est con- 

 venire.^' Svetonii och Dionis Cassii notiser äro utan tidsbe- 

 stämning, men Tacitus (Annal. XII: 52) har en något lik- 



