24 



Jerusalem och aflemnade de Grekiska och Macedouiska för- 

 samlinganias understöd för de fattiga. Men hans mennisko- 

 vänliga omsorg lönades illa. Mot slutet af pingstveckan 

 således omkring den 20 maj, angreps han i sjelfva templet 

 af några Judar från Asien, d. v. s. från trakten af Miletus 

 eller Efesus, hvilka tillställde ett upplopp, misshandlade ho- 

 nom och skulle utan tvifvel hafva dödat honom, om hjelp ej 

 mellankominit. Bland angripaiena voro måhända smeden 

 Alexander och en Hymeneus, båda från Efesus, emedan Pau- 

 lus i 1 Timot. 1: 20 och 2 Timot. 4: 14 betecknar dem så- 

 som särdeles farliga liender; medhåll fingo de lätt i den all- 

 tid oroliga, böljande folkmängden. Romerska öfversten Clau- 

 dius Lysias skickade då soldater in i folkhvimlet och lät 

 fängsla Paulus for att sålunda rycka honom ur folkets hän- 

 der. Den Sadduceiska öfverstepresten Ananias jemte Fari- 

 séerna i höga rådet begagnade med nöje tillfället att förgöra 

 den hatade mannen, gjorde derföre utan skäl den yrande 

 folkhopens sak till sin och anklagade Paulus såsom ,,en pest 

 och en upprorsstiftare för alla Judar öfver hela verlden och 

 en hufvudman för Nasareernas parti, hvilken ock har försökt 

 att oskära templet" (Apg. 24: 5). Till dessa lösa anklagel- 

 ser fanns väl intet rimligt skäl, utom till den mellersta, som 

 åter icke hade någon betydelse för Romarne, men man li- 

 tade på procuratorn Felix" kända likgiltighet för det rätta 

 och tillgänglighet för mutor. Följden blef ock den, att Pau- 

 lus odömd hölls fången i hela 5 års tid, innan han ändteii- 

 gen frigafs på grunder som icke äro kända. Denna långva- 

 riga fångenskap utgör en vändpunkt i Pauli lif, hans mis- 

 sionsverksamhet afbröts och församlingarne måste utbilda sig 

 på egen hand, endast någon gång vägledda af skrifvelser 

 från aposteln, hvaraf hände att irrlärare insmögo sig och för- 

 villade folket på många orter. 



Tiden för Pauli fångenskap kan numera fullkomligt nog- 

 grant bestämmas, sedan Wieseler m. il. till full evidens be- 

 visat att procuratorn Felix afskedades och Festus tillträdde 

 hans befattning sommaren 60, samt att Festus innehade be- 

 fälet i 2 år och dog sommaren 62. Deraf följer att Pauli 



