33 



röret mot Romivrne, sammanlagdt med Neros påbud om för- 

 följelse mot de kristna, hvilka ansågos som en Judisk sekt 

 med ännu farligare tendenser, påskyndade de förnämsta apost- 

 larnes martyrskap. Man ansåg med rätta Petrus, Paulus och 

 Johannes för kristendomens pelare, och derföre fängslades 

 dessa tre i Mindre Asien på ett och samma år, medan Ju- 

 diska upproret var i full gång samt upprörde sinnena i när- 

 gränsande provinser. Johannes förvisades blott till en obe- 

 bodd ö, Patmos, men de två öfriga dömdes till döden i sjelfva 

 Rom. Skengrunder för domen kunde ej saknas, då de an- 

 klagade voro både Judar och kristna, således i dubbelt afse- 

 ende förhatliga. Judiska upproret sättes af såväl Tacitus 

 som Svetonius i sammanhang med Messias-profetiorna, hvilka 

 Romarne tydde på Vespasianus, Judarne. på en som framde- 

 les skulle befria dem från Romarnes ok, de Kristna åter på- 

 stodo redan vara uppfyllda. Tacitus, Histor. lib. V: 13: 

 „Evenerant prodigia — — Quae pauci in metum trahebant: 

 pluribus persvasio inerat, antiqvis sacerdotum literis conti- 

 neri, eo ipso tempore före ut valesceret oriens, profectique 

 Judaea rerum potirentur. Quae ambages Vespasianum ac 

 Titum praedixerant : sed volgus, more humanae cupidinis, 

 sibi tantam fatorum magnitudinem interpretati, ne adversis 

 quidem ad vera mutabantur." Svetonius, Vespas. 4: „Per- 

 crebuerat oriente toto vetus et constans opinio: esse in fatis 

 ut eo tempore Judaea profecti rerum potirentur. Id de im- 

 peratore Romano, quantum eventu postea patuit, praedictum, 

 Judaei ad se trahentes rebellarunt." Till utbredandet af 

 denna äfven bland hedningarne allmänna tro på en skeende 

 stor omhvälfning, som skulle utgå från Palestina, hade de 

 Kristna väsentligt medverkat, ehuru man groft missförstod 

 dem; i Romarnes ögon voro således äfven de riksfarliga. 

 Derföre ansåg Paulus genast i början af sin andra fångenskap 

 sin sak förlorad och beredde sig på döden, såsom synes af 

 andra brefvet till Timoteus. Emellertid hölls han, enligt en 

 gammal kyrklig tradition som äfven godkännes af den kri- 

 tiske Tillemont med flere ansedda författare, hela 9 måna- 

 der i Mamertinska fängelset, innan domen afkunnades. Han 



3 



