39 



hörde Pauli omgifning och till större delen uttalade dennes 

 tankar. Aposteln Johannes hade, enligt kjM-kofäders berät- 

 telser, för afsigt att med sitt Evangelium komplettera de tre 

 förra Evangelierna, hvilka han tydligen hade framför sig, 

 och hans verk är derföre säkert skrifvet senare än Nja Te- 

 stamentets ()friga skrifter, i den Grekiska bildningens JNIindre- 

 Asiatiska centrum Efesus. Ett decennium efter Jerusalems 

 förstöring synes vara lämpligaste tiden för dess författande; 

 tidigare kan det af många skäl icke sättas, men icke heller 

 längre fram i tiden, ty det befinnes vara temligen allmänt 

 kändt och begagnadt såsom apostolisk skrift redan 110, samt 

 måste derföre nödvändigt vara skrifvet omkring 30 år der- 

 förinnan. Böcker spriddes nemligen den tiden ganska lång- 

 samt genom afskrifter i största hemlighet, emedan apostoli- 

 ska skrifters tillvaro måste omsorgsfullt döljas för hedningarnes 

 efterspaningar. Äfven Judiska rabbiner lärde att man borde 

 bränna upp Evangelierna, i fall man kom öfver något af dem; 

 hvarföre mycken försigtighet måste iakttagas äfven mot Ju- 

 darne. Johannis ålder tillåter icke heller längre uppskof; 

 ly då han kallades till lärjunge år 26, och det sannolikt 

 vid 26 års ålder, samt afled, enligt Eusebii, Hieronymi och 

 Irenaei uppgifter, under Trajani regering år 100 vid ungefär 

 hundra års ålder, så måste han redan hafva uppnått 80 års ål- 

 der då Evangeliet enligt vårt antagande författades. Man bör 

 derföre till år 80 förlägga såväl Johannis Evangelium, som 

 Johannis första bref, emedan detta allmänt anses vara sam- 

 tidigt med det förra. Sedan Const. Tischendorf i den lilla 

 skriften: „VVann wurden unsere Evangelien verfasst?'' Leip- 

 zig 1866, till full evidens bevisat att alla fyra evangelierna 

 funnos till och hade allmänt anseende redan omkring år 110, 

 kan det bland kunnigt folk icke mer bli fråga om att för- 

 lägga Johannes-Evangeliet till andra eller tredje seklet. De 

 små privatbref, som kallas Johannis andra och tredje bref, 

 härröra sannolikt icke från aposteln, utan, såsom redan Hie- 

 ronymus förmodade, från presbytern Johannes, den förres 

 lärjunge och samtida; tiden för deras utfärdande kan icke 

 med nåaon säkerhet bestämmas. 



