70 



sjelfva kristallbildnin^en kanterna företrädesvis afficieras. 

 Så t. ex. angripes hos orthoklas (adular-) kristaller b-pl. (M) 

 starkare än c-pl. (P). Det har synts mig, att detta förhål- 

 lande hos orthoklas kuade ställas i samband med den af mig 

 af andra skäl antagna fördelningen af elementar atomerna 

 inom molekylen näml. Ka motsvarande normalen till b-pl., 

 Al den till c-pl. I analogi härmed synes mig förhållandet 

 hos beryll häntyda på att prismanormalerna motsvaras af Be^ 

 pyramidens resp. bas. pinakoidens normaler af Si och Al, 

 en åsigt, som äfven finner sitt stöd i den kem. konsti- 

 tutionen uttryckt genom formeln BcgA^SigOj g, i det 

 att om denna fördubblas man i afseende på antalet 

 får en motsvarighet mellan Be-atomerna och prismaytorna, 

 de af Si och protopyramidytorna samt de tvenne dubbel- 

 atomerna (Al 2) och bas. pinakoidens tvenne ytor. Äfven i 

 det qvantitativa förhållandet mellan normal erna till prisma- 

 och pyramidytorna (ab = 2 abc} samt motsvarande dynami- 

 der Be och Si kan man finna skäl till antagande af en så- 

 dan atomfördelning inom beryllmolekylen, såsom jag fram- 

 deles hoppas blifva i tillfälle att närmare visa. För öfrigt 

 hafva redan för längre tid Dana och sednare äfven Schrauf 

 framhållit betydelsen af atomantalet i kristallografiskt hän- 

 seende särskildt talen 3 och 4 för resp. hexagonala och te- 

 tragonala systemerna. 



En omständighet kan dock här ännu beröras i sam- 

 band med frågan om beryllens molekularförhållande nämli- 

 gen dess spjelkbarhet. Den angifves vanligen såsom basisk, 

 deremot mindre tydlig prismatisk. Såvidt jag kunnat finna 

 företer beryllen parallelt med c-pl. en spjelkbarhet knappast 

 tydligare än qvarzen parallelt med rhomboederytorna. Mera 

 tydlig är deremot den prismatiska spjelkbarheten. Detta 

 står äfven i öfverensstämmelse med molekularrigtningarnas 

 eller de resp. ytnormalernas relativa längd (c •< ab) och den 

 allmänna regeln, att den tydligare spjelkningsytan står nor- 

 malt mot den större molekularrigtningen. 



Slutligen må här såsom ytterligare bevis på ifrågavarande 

 beryllkristalls härstamning från Mursinsk anföras dess brytnings- 



