71 



exponenter (I) jemförda med dem, som jag erhållit för en beryll- 

 kristall med släta ytor från Mursinsk (11) samt tvenne kristaller 

 med strimmiga ytor från Aduntschilon (III och IV), samtliga 

 bestämda medelst natronlåga. 



I samband härmed må nämnas, att i min ofvannämnda 

 lärobok (Mineralkarakteristik p. 153) dubbelbrytningen för 

 beryll af misstag blifvit angifven såsom positiv i st. f. ne- 

 gativ. 



Större och tydligare etstigurer än de nämda gula kri- 

 stallerna visar en blågrön kristall från Mursinsk. Denna fö- 

 reter nämligen på prismaytorna ganska stora fördjupningar 

 af regtangulär, i hufvudaxelns rigtning långsträckt form, så- 

 ledes i motsatt rigtning mot de hos den gula, hvilka äro ut- 

 dragna i en deremot normal rigtning. Dessa etsfigurer äro 

 begränsade af vicinala prisma- och pyramidytor. Genom 

 skimmermätning af vinkeln mellan de förra och prismaytan 

 (ab) erhöll jag resp. 13» 3', 13» 26', 13» 41', 13» 51', 14» 

 25' eller i medeltal 13*' 43'; således ytor vicinala till dihexa- 

 gonala prismerna agb^ on a^b^ ( ccPf och c»P|}. Sam- 

 ma ytor förefinnas på prismakanterna, som derigenom äro 

 något afrundade. De pyramidala begränsningsytorna äro 

 mycket spetsiga: en mätning gaf omkring 10^ bågafstånd af 

 den tydligaste skimmer reflexen från prismapositionen. En 

 annan grön kristall från Mursinsk är tillspetsad af spetsiga 

 pyramidytor, hvaribland dipyramidytor, hvilka såsom det synes 

 ligga mellan prismaytorna och dipyramiden 3P| och således väl 

 t. e. d. äro identiska med de vicinala pyramidytorna mP— _j^ 

 hos föregående kristaller. 



Då etsfigurerna på prismaytorna hafva en skenbar rhom- 

 bisk af prisma- och pseudodoma-ytor begränsad form, så 

 kunde man tänka sig beryllkristallen bildad af trenne 

 rhombiska kristaller med 60^ resp. 120" vinklar. Till en så- 

 dan slutsats kommer man äfven vid belraktning af prisma- 



