79 



uålar, har sålunda bildats under den första perioden men 

 delvis åter förstörts under den sednare. De små röda i iko- 

 sitetraéderform utbildade granatkristallerna utfalla lätt, och 

 hafva derföre icke kunnat iakttagas i mikroskopisk tunn- 

 slipning. 



En liknande struktur företer en epidot-granit från 

 Suomusjärvi. Denna består af röd, grumlig ortoklas, klar 

 och färglös qvarz samt innehåller utom epidot och chlorit 

 äfven cordierit, som genom sina tydliga kristallkonturer, pris- 

 mat (ab) med ung. 120'' vinkel samt en spjelkningsrigtning 

 (b-pl.)? skiljer sig från såväl qvarzen som orthoklasen, samt 

 sålunda i likhet med den äfvenledes i tydliga kristaller fö- 

 rekommande epidoten är af primär natur och tillhör berg- 

 artens tidigaste bildningsperiod. Epidotkristallerna äro gula 

 med röda af jernoxid färgade strimmor gående parallelt med 

 spjelkningsytorna. Då de sitta i ortoklas, äro deras kontu- 

 rer skarpa, i qvarzen åter mer eller mindre afrundade; i den 

 finkorniga mellanmassan äro de fragmentariska och utan tyd- 

 liga kristallkonturer. Tillsammans med epidot visar sig ställ- 

 vis grön chlorit i bladiga aggregater, väl äfven af primär 

 natur. 



Äfven följande granitvarieteter visa en mer eller min- 

 dre tj^dlig, finkornig mellanmassa mellan de i större indivi- 

 der utbildade beståndsdelarna: herggranit från Åbo, syenit- 

 granit från Tavastkyro, gneisgranit från Helsingfors, hiotit- 

 granit från Suomusjärvi, i hvilken sistnämda den mellan de 

 större fältspats- och qvarzindividerna inklämda mellanmassan 

 utgöres af biotit samt syenit från Christiania, i hvilken, att 

 döma af ett af I. Castrén förfärdigat preparat, en mycket 

 tunn hinna af qvarz afskiljer de större fältspatsindividerna. 



Till dessa breccieartade granit-arter ansluter sig en 

 felsitartad granitisk bergart med makroskopiskt tät struktur, hos 

 hvilken dock i motsats till de föregående i mikroskopisk tunnslip- 

 ning den hufvudsakligen af finkornig fältspatoch något qvarz be- 

 stående grundmassan till qvantiteten öfverväger de större fält- 

 spats-, mestadels plagioklasindividerna. Dessa sednare visa sig i 

 polariseradt ljus under mikroskopet vara söndersprängda i en 



