154 



är föi*vånande. Vida mindre utbildadt äi- det syntaktiska 

 systemet hos öfriga enstafviga språk. Siamesiskan t. ex., som 

 i sitt vokalsystem särskiljer tre olika qvantitetsgrader : långa, 

 halflåuga och korta vokaler, står i sin forniela utveckling 

 mycket tillbaka. Sålunda ställas attribut, genitiv, objekt och 

 predikat alla efter det ord som af dem bestämmes; ryen sun 

 kan således betyda högt hus, men äfven huset är högt. Dock 

 visar sig stundom en ansats till formel åtskilnad, såsom då 

 vissa kasus betecknas genom partiklar eller tempus och mo- 

 duskarakteren återgifves med hjelpverber. 



Bland de polysyutetiska språken, som till sin yttre form 

 utgöra en direkt motsats till de monosyllabi-ska, intaga Al- 

 gonkin språken i Nordamerika ett framstående rum. Till 

 dem höra Mikmak, Lenni-Lennape, Kri och Chippeway. De 

 införlifva i samma verbalform såsom objekt ej blott prono- 

 mina, utan äfven nouiinalobjekt och dertill ännu dativ. Så- 

 lunda heter det i Kri-språket: net-assam-ek-oivow jag skidor 

 förfärdigar for-honom. Under sådant förhållande kan det ej 

 förvåna, att ordsammansättningen äfven i öfrigt är långt drif- 

 ven hos språk hvilka äga denna karakter. I Delaware idio- 

 met säges: K-ull-gat-sis dina vackra tassar liten, af ki du, 

 wulit vacker, tvichgat tass, sis diminutivsuffix, och det hela 

 betyder liten katt. Karakteristiskt är dock, att de tlesta af 

 dessa språk begagna en stor mängd partiklar för att i ord- 

 formen antyda kasus, företrädesvis de lokala, numerus och 

 jämförelsegrader, samt isynnerhet tempus, modus och härledda 

 konjugationer. Hos en del finnas nominalprteflxer för bildan- 

 det af vissa slags nomina, deribland abstrakta, Ålgonkin språ- 

 ken liksom Irokesiskan göra ingen skilnad mellan pronomi- 

 ualelementer for subjekt och possessivförhållandet, något som 

 deremot afgjordt är fallet i Dakota och Mexikanskan. Be- 

 nämningen formlös passar derföre icke in på dessa språk, 

 äfven om man för öfrigt i afseende å deras struktur vill bi- 

 behålla namnet inkorporerande eller här polysyntetiska. 



Man kunde måhända antaga, att pronomiualbildniugen 

 inom de flesta språk skulle för betraktelsen erbjuda den 

 största formella öfverensstämmelse, åtminstone hvad de två 



