169 



omkring 70 kilometer från Öfverkalix. Då spetsens azimut 

 i Helsingfors uppskattades till N18"V, befann den sig på en 

 höjd af 110 kilometer (10,3 mil) öfver en ort nära Stor- 

 fors vid Pite elf (longitiid 4*^ 30' V från Helsingfors, lati- 

 tud 65*^ 47'). Eldpelarens midt kommer sålunda ungefär midt 

 emellan Jockmoek och Luleå. Dess hela längd utgör 143 ki- 

 lometer eller 13,3 mil. Då dess tjocklek (vid foten) har 

 blifvit uppslcattad till mellan 6 och 12 kilometer, voro såle- 

 des dess dimensioner ganska ansenliga. Skulle eldpelaren 

 hafva varit synlig för orter som lågo rakt under densamma, 

 hade den visat en ansenlig bredd, upptagande tlere grader 

 på himlahvalfvet. Det förefaller derför besynnerligt, att eld- 

 pelaren var osynlig för dessa orter. Orsaken härtill kan 

 visserligen sökas i himmelens molnbetäckning; Friherre Nor- 

 denskiöld ^) anför dock till förklaring häraf en annan om- 

 ständighet, nemligen det ogenomskinliga moln, som enligt 

 iakttagelser vid flere meteorfall synes bilda sig framför me- 

 teoren, så att densamma delvis kan bortskj^mmas. 



Under antagande, att jag först observerade meteoren i 

 riktningen N SO^^V, bör den i detta ögonblick hafva befun- 

 nit sig 194 kilometer (18 mil) högt öfver en ort med longi- 

 tuden 7*^ V från Helsingfors och latituden 65" 7'. Från denna 

 punkt till pelarens fot är afståndet 308 kilometer (29 mil), 

 hvilken sträcka jag såg meteoren genomlöpa på 3 till 4 se- 

 kunder. Dess relativa hastighet utgjorde således 77 till 103 

 kilometer i sekunden. Dess bana i atmosferen, d. v. s. eld- 

 pelarens riktning bildar med jordens rörelseriktning en vin- 

 kel af endast 6", hvaraf följer, att den absoluta rörelsens 

 riktning bildar en ännu mindre vinkel (omkring 4^/2**) med Jor- 

 dens rörelseriktning samt att den kosmiska hastigheten ut- 

 gör 109 till 135 kilometer i sekunden, antydande äfven nu 

 en rörelse i en hyperbolisk bana. 



Innan meteoren nådde den trakt, der eldpelarens fot 



^) L. c. sid. 151 ätVensom Geol. Föreningens i Stockholm För- 

 hand). 1878, Bd IV sid. 47 (Ställdalsmeteoren) och sid. 91 (Vener- 

 meteoren. 



I 



