179 



uppmärksammade om skapelsens underverk, meteorerne, hvilka 

 från verldsrymden då och då nedfalla på vår jord. 



12. Tammerfors. (Meddelande af icke namngifven 

 person). Den 29 April kl. Yj ^' P^ aftonen visade sig på 

 norra delen af himlahvalfvet en ljust glänsande kula af i det 

 närmaste månens storlek, hvilken under ett förnimbart su- 

 sande med stark fart närmade sig jorden. Banan, livars rikt- 

 ning var från vester mot öster, ej särdeles högt öfver hori- 

 sonten, bildade mot densamma en mycket spetsig vinkel, 

 men nådde icke horisonten, utan syntes kulan dessförinnan 

 nedfalla. Allt efter som kulan framfor, utvecklade hon bakom 

 sig ett baud af djupt glödande eldröd färg, hvilket närmast 

 kulan hade hennes diameter, men afsmalnade emot bortre 

 änden, der det äfven öfvergick i ett blåhvitt sken. Detta 

 "eldröda band"'"' med mot den klara himlen skarpt begrän- 

 sade kanter, till en början rakt, antog småningom formen 

 af viggar och krokar; under tiden ljusnande äfven dess 

 främre del; blott midten glödde. Efter 15 till 20 minuter 

 var det röda försvunnet, qvarlemnande endast en ljus, inten- 

 siv glans. Ännu efter en timmes tid återstod af de ljusa 

 viggarne ej så obetydligt. 



13. Tammerfors. (Enligt uppgifter insamlade af Herr 

 Rektor A. G. Borg). Stjernfallet visade sig först något of- 

 vanför Capella ^) (enligt andra i V eller VNV) och försvann 

 något öfver horisonten rakt i N (eller någon grad åt V). 



14. Walkkila gård i Birkkala socken. (Herr Koll,- 

 Assessor G. A. Spåre). Från ett fönster emot NV syntes 

 kl. 15 eller 20 min. efter 10 en lysande kula af fuUmån- 

 skifvans storlek inom några sekunder störta från zenit öfver 

 himlahvalfvet i sned riktning ifrån SSV till NNO ungefär; 

 den söndersprängdes närmare horisonten i vidt splittrade 

 stjernegnistor och efterlemnade halfvägs från zenit en fin glöd- 

 hvit eller blåhvit lysande strimma, som småningom allt star- 

 kare glödröd-rodnande vidgade sig nedåt horisonten till halfva 



*) Enligt originala uppgiften: ofvanför Vega i Lyran, hvilket 

 tydligen beror på en förvexling, då Vega vid den i fråga varande 

 tiden befann sig långt åt O från N. 



