RUDBECKS FOGELBOK. 11 



92. 2 Friiig. montifring. J^^ Iiieni. (fig. 233. Sniosparv; Sniötippa; Nordans- 



opt.) väder fink 0. 



9^. 0. 



94. Motacilla alba veinalis .... 252. ') 0. 



95. 1,2 — flava cfC 253. Gul Säsärla Sv. Länala Hels. 0. 



96. 1,2 Fringilla chloris cîC • • • • 226. Swenska 0. 



97. Cinchis aquaticus Beclist. . . 214. Strüni stare, Forssparv . . 0. 



98. 1, 2 Pyrrlmla vulgaris Temm. ^ ç . 225. Domherre 76. 



99. 1,2 Loxia curvirostra L. c? c; . . . 224 75. 



100. — pityopsittacus Bechst. . O. (Loxise alia sp. p. 100) . 0. 



101. O. 



102. 1,2 Corythus euucleator (L.) Cuv. ci'c 223. Parisfogel 74. 



103. 1, 2 Lauius coUurio L. CÎC .... 81. (Merops s. Apiaster? Will.) Bi- 



fräter; al. Torudyfvelätare Sv. 14. 



104. Sturnus vulgaris (S vernal. . . 213. Stare 63. 



Iü5. — „ ç — „ houan 64. 



106. 1,2 Turdus musicus 217. Taltrast, then mindre, han, bon 66, 6S 



107. 1,2 -- pilaris L 215. „ then större, mas, foem, 65. 



108. — viscivoru.s L 216. Misteltrast; stora kramsfogeln 67. 



109. — merula L. ç .... 220 (svartstare 71. 



110. 1 — „ J . . . . — Amsel germ: Sved. taltrast, aliis 70. 



— 2 — torquatus juv.") . . . (221) 72. 



111. 1,2 Parus cteruleus L 267. Blåmes, aliis blåhatt . . . 104. 



112. 1 — major L 265. Stora talgoxen; Gârdspinker 



V. G.; Gålspiuker O. G. . . 102. 



— 2 — palustris L. (pal? v. bo- 269. Mormes Sv. Eutyta Suderm. 106. 



realis reo.) 



113. 1 - cristatus L 266. Tofsmes 103. 



— 2 — äter L 268. Hvitplättuge Svartmesen . 105. 



114. — caudatus (dålig figur) • 83. (Lanius L ) 0. 



') Pä vidtästiide sedeln står: GtlGüQa Or. . . iiulc Säsara, vel dim. Sasärla. Kukeräll 

 Hels., Kokärla Siulerm.; Loiighala Gotld. longa caiida». — - Ehuru äventyrlig denna derivation 

 tyekes se ut, så torde den ej altför hastigt böra förkastas. Åtminstone är namnet Sädesärla, 

 som på intet sätt passar lor fogeln, säkert en i nyare tider gjord förändring av Säsärla, som 

 ännu allmänt brukas bland landtfolket. 



^) Denna är en god figur av T. torquatus, ung, i första fjäderdrägten, väl igenkännelig 

 pä de hvitaktiga fjäderspolarna på rygg, vingar och stjert, samt de tydliga mörka raånfläc- 

 kariia på buksidan. Eudbeck har på lilla sedeln kallat honom »Merula saxatilis Aldrov. p. 

 630i), hvilket namn dock tillhör 'J'urdvs saxatilis L. (Monticola sax. rec); men i det nyare, 

 på sjelva bladet (av Lindroth?) tillskrivna namnet benämnes han riktigt Turdus torquatus 

 Linn. S. N (ed. X) p. 170, ehuru Linné icke beskrivit och sannolikt aldrig känt ungdrägten. 

 Sedan har denna fig. blivit ansedd för T. merula jun. 



