47 



levis på första, fortis på andra •*) stafvelsen. Vid böjning 

 tillämpas de I 3 afslutn. gifne reglerne. 



Hit höra: 



alla på (Di- t. ex. annmd. ((/rfåkfa, antöha (svord.). 

 anstån(l}{-}i 1. -nar), anta (antaga, sälls.); (ouläkt jte (hj- 

 (jaht, vanligen amlcMii-n 1. -f/ay): atisi 1. (int!c. jte dm/ 1. 

 ('tn>:r 5) (sälls. ord); 



alla på he- t ex. hthifjti (belamra), Inro, Jnvis; 



alla på för-, således äfven följande i lisv. med fortis 

 -|- semifortis (&c.) aksentuerade: po foy(h)('in (på förhand), 

 fhr(fél, fhr(låJi. forfadar. /(ffcjoras (i förgår), ^ fhyfjör (jte i 

 f*^>ril(iV)' f''^!'/é'^<'>J^SOy /^!'U\^(^(^'''('^) (= större sked), ftirmd.^t. 

 förmäl-, f>jrmi(la. fwmjjn(lar(a), /(■rrmön, finrum, /orakat. 

 prr^l-Q. t'tir§lot, ffir^omapi, f<^r^prö^(j, ft^r^té[/, ('iVfln, prr- 

 /(trar(e), [t. ex. f)o\ fhrijt, i f&rvaff, fisir6§ 1. fhröra.st. fkråii 

 I. foråij (förrän) och kanske ännu några. 



alla på f/e-, t. ex. nhfjr 1. iihor (tillbehör), mrév &c. 



Andra exempel äro: alla smss. med hal-- ss. hahfräm, 

 hal-f, hal-öm, hal-tjf, haJcåta-r (bakom), har(}i)u(Ja (harhuf- 

 vad, fsv. harhofdher), bal-öho, fart//, rjlasrkjoii, <jras{h)6j>o. 

 rnatré(la vb., matrnlm^g, ravörm, spiHår/' &c. &c. I analogi 

 härmed äfven arhéta och arhéta. 



b) Tvåstafvig: det smss. minst trestafviga ordet har 

 levis eller (i yngre språkbruk) svag semifortis på första, 

 levior på andra, fortis på tredje stafvelsen. Vid böjning 

 följas redan kända aksentlagar (I 3 afslutn., II 1 a) därest 

 senare kompositionsleden betonas med gravis, men om - 

 såsom minst lika ofLa sker — fortisstafvelsen är uppbärare 

 af mus. aks. 1 (= akut), så utbytes semifortis mot levis, 

 hvilken sistnämda då kan falla äfven på ultima. Jfr Kod- 

 II 75—70. 



*j nml. betonade. Sådana smss. som t. ex. f(jrarhHa äro 

 dock mycket sällsynta. 



^) sålunda, ej änsi 1. anae, meo judicio. 



