301 



jade nu en tördelning allt mer göra sig gällande i special- 

 vetenskaper, som hvar för sig behandla olika sidor af anti- 

 kens lil" och bilda särskilda forskningsområden. Här herskar 

 således, liksom i nutidens llesta vetenskaper, specialisering 

 och samarbete mellan enskilda forskare, men den .klassiska 

 fornkunskapen har dock fram lör de flesta andra vetenska- 

 per fördelen af en mera koncentrerad och konkrekt total- 

 bild, hvartill hon sträfvar, äfvensom af ett fastare, det hela 

 sammanhållande band. Detta band utgöres i främsta rum- 

 met af litteraturen, den källa, från hvilken vi hämta vår 

 förnämsta kunskap om antiken, medan denna litteratur tillika 

 i sina mest representativa alster allt fortfarande erbjuder 

 mönstergilla litterära förebilder. 



Jämte litteraturen, städse kompletterande och med den 

 sinnUga åskådningens fackla belysande densamma, flyter en 

 annan källa till kännedom om antiken, hvilken källa man 

 kan kalla den monumentala. Redan under renässancens 

 tidigaste skeden gjordes i Italien betydande fynd af konst- 

 verk och inskrifter; man anlade samlingar af sådana, man 

 aftccknade och beskref den gamla världsstadens ruiner, me- 

 dan man sekel efter sekel lätt dem ömkligt förfaras. Det 

 gamla Greklands minnesmärken voro däremot länge föga 

 kända och studerade. Sedan grundvalarna blifvit lagda un- 

 dan i8:de århundradets senare hälft, hvarvid det är nog att 

 blott påminna om namnet Winckelmann, har numera 

 studiet af antikens monumentala minnesmärken utbildats till 

 en vetenskap af största betydelse, nämligen arkeologin, och 

 det är just denna gren af den allmänna klassiska fornkun- 

 skapen, som i vår tid ifrigt odlas och som stadigt tillför 

 vetenskapen nytt och rikligt material. — Denna arkeologi 

 får icke förblandas med den äfvenledes i våra dagar ifrigt 

 odlade förhistoriska arkeologin, hvilken räknar med årtu- 

 senden före vår egen tideräkning. Den klassiska arkeologin 

 står helt och hållet på historisk botten och rör sig endast 

 kring fakta. Blott i enskilda detaljer finnes där rum för 

 hypoteser. Beröringspunkter med den förstnämnda måste 



